Ухвала
11 травня 2021 року
м. Київ
справа № 463/4939/16
провадження № 61-3998ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Мегабанк», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк», яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ВАТ «Мегабанк»)), ОСОБА_2 та просила: 
визнати частково недійсним з моменту укладення іпотечний договір 
від 16 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Мегабанк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г. В. за реєстровим № 2607 в частині абзацу другого 
пункту 1.2. розділу першого предмет іпотеки «квартира, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 43,6 кв. м, загальною площею 
56,1 кв. м, реєстраційний № 16389706, що розташована за адресою: 
квартира АДРЕСА_1 , до квартири належить комора у підвалі площею 5,0 кв. м, приміщення ІІ, ІІІ, ІV перебувають у спільному користуванні з квартирою АДРЕСА_2 »;
визнати недійсним з моменту укладення договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 
Корпало Г. В. 24 січня 2008 року за реєстровим № 435, про внесення змін до іпотечного договору від 16 травня 2007 року за реєстровим № 2607, укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ВАТ «Мегабанк».
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року позов задоволено.
Визнано частково недійсним з моменту укладення іпотечний договір, укладений між іпотекодавцем ОСОБА_2 та іпотекодержателем 
ВАТ «Мегабанк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г. В. 16 травня 2007 року за реєстровим № 2607 в частині абзацу другого пункту 1.2. розділу першого предмет іпотеки «квартира, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 
43,6 кв. м, загальною площею 56,1 кв. м, реєстраційний номер 16389706, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_1 , до квартири належить комора в підвалі площею 5,0 кв. м, приміщення ІІ, ІІІ, ІV перебувають у спільному користуванні з квартирою АДРЕСА_2 ».
Визнано недійсним з моменту укладення договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 
Корпало Г. В. 24 січня 2008 року за реєстровим № 435, про внесення змін до іпотечного договору від 16 травня 2007 року за реєстровим № 2607, укладеного між іпотекодавцем ОСОБА_2 та іпотекодержателем 
ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк».
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційні скарги АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року залишено без змін.
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
АТ «Мегабанк`на рішення Личаківського районного суду м. Львова 
від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 25 січня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 
2019 року у справі № 355/385/17, від 27 січня 2020 року у справі 
№ 761/25815/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, 
від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц, від 22 грудня 2020 року у справі № 725/4901/17, 
від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14, від 09 грудня 2020 року у справі № 715/32/18, від 06 березня 2019 року у справі № 643/10210/15-ц, 
від 15 березня 2018 року у справі № 910/4997/17, від 19 червня 2018 року у справі № 916/1979/13, від 30 травня 2018 року у справі № 367/2271/15-ц, 
від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, 
від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга АТ «Мегабанк» на рішення Личаківського районного суду 
м. Львова від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
У прохальній частині касаційної скарги АТ «Мегабанк» просить зупинити дію та виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова 
від 11 жовтня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду 
від 25 січня 2021 року, обґрунтовуючи ускладненим поворотом виконання судового рішення у цій справі та можливим порушенням інтересів третіх осіб.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду 
або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи те, що спір, який стосується визнання договорів недійсними, перебуває на розгляді в суді з 2016 року, оцінивши доводи клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що необхідність у зупиненні дії та виконанні рішення суду першої інстанції, яке залишене без змін постановою апеляційного суду відсутня.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Мегабанк», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року.
У задоволенні клопотання акціонерного товариства «Мегабанк» про зупинення дії та виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду 
від 25 січня 2021 року відмовити.
Витребувати із Личаківського районного суду м. Львова вищезазначену цивільну справу (№ 463/4939/16).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих 
до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 02 червня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович