Постанова
Іменем  України 
 
17 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 308/3821/19
провадження № 61-3661св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Жданової В. С.,                  Зайцева А. Ю.,                                 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року у складі судді Данко В. Й. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у складі колегії суддів: Бисага Т. Ю., Джуги С. Д., Фазикош Г. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (далі - УДП «Укрінтеравтосервіс») про скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 березня 2019 року його звільнено з посади начальника відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс». Звільнення здійснено відповідно до наказу від 04 березня 2017 року № 23-ВК на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності працівників.
Вказує, що підставою позову є незаконність звільнення та недотримання процедури такого звільнення.
Враховуючи, що його звільнено без законної підстави, позивач вважає, що він підлягає поновленню на попередній посаді.
З урахуванням викладених обставин просив суд  скасувати наказ «Про звільнення» від 04 березня 2019 року № 23-ВК як незаконний; зобов`язати відповідача поновити його на попередній роботі; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до УДП «Укрінтеравтосервіс»  про скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Скасовано наказ в.о. директора філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс» від 04 березня 2019 року № 23-ВК «Про звільнення», згідно з яким ОСОБА_1 , начальника відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», звільнено з роботи днем 05 березня 2019 року, у зв`язку із скороченням чисельності працівників, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс».
Стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 84 520,80 грн (без утримання податків й інших обов`язкових платежів).
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення                        ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс».
Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати                                  ОСОБА_1  суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 10 397,43 грн (без утримання податків й інших обов`язкових платежів).
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.
Не погодившись з таким рішенням,  УДП «Укрінтеравтосервіс» подало апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2021 рокуапеляційну скаргу УДП «Укрінтеравтосервіс» залишено без задоволення, рішення  Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У березні 2021 року УДП «Укрінтеравтосервіс» звернулось до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у вищевказаній справі.
 
З урахуванням уточненої касаційної скарги від 13 квітня 2021 року заявник просив суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій  ухвалені судові рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи
 
12 травня 2021 року на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Митровки Я. В. засобами електронного зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу УДП «Укрінтеравтосервіс», в якому представник позивача просить суд касаційну скаргу відповідача відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
26 травня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що згідно з протоколом засідання Постійно діючої комісії з питань стратегічного маркетингу та комерційного розвитку УДП «Укрінтеравтосервіс» від 28 листопада 2018 року за № 42 вирішено рекомендувати генеральному директору УДП «Укрінтеравтосервіс» доручити члену комісії (ОСОБА_4, в.о. заступника генерального директора) підготувати відповідні зміни штатного розпису філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс» у зв`язку із скороченням штату працівників деяких відділень філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс».
Наказом т.в.о. генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс»                 ОСОБА_3 від 05 грудня 2018 року № 378 «Про скорочення штату працівників філії УДП «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття»», відповідно до протокольного рішення наради Мінінфраструктури України в частині функціонування вагових комплексів УДП «Укрінтеравтосервіс» у пунктах пропуску та згідно з службовою запискою в.о. директора філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_2. від 22 листопада 2018 року                  № 17/01-03-1531, протоколу засідання постійно діючої комісії з питань стратегічного маркетингу та комерційного розвитку УДП «Укрінтеравтосервіс» від 28 листопада 2018 року № 42, наказано в.о. директора філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_2 попередити згідно з чинним законодавством України про скорочення працівників структурних підрозділів філії, а саме: відділення «Чоп»: контролер-касир - 5 штатних одиниць; відділення «Ужгород»: контролер-касир - 9 штатних одиниць; начальник відділення - 1 штатна одиниця; сервісна зона «Тиса»: контролер-касир - 6 штатних одиниць. Відділу економіки наказано підготувати проект змін до штатного розпису філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» з 05 березня 2018 року та надати на затвердження генеральному директору.
З повідомлення начальнику відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_1 від 14 грудня 2018 року вбачається, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 доведено до відома, що у зв`язку зі скороченням працівників структурних підрозділів філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», згідно з наказом УДП «Укрінтеравтосервіс» від 05 грудня 2018 року № 378 «Щодо скорочення, штату працівників філії УДП «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», посада, яку він займає, підлягає скороченню з 05 березня 2019 року. Зважаючи на вищенаведене, попереджено, що ОСОБА_1 може бути звільнено з роботи з 05 березня 2019 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва та скороченням чисельності працівників, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Одночасно з цим, ОСОБА_1 запропоновано переведення на вакантну посаду заступника начальника сектору митно-брокерської діяльності філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття».
14 грудня 2018 року позивач ознайомився з вказаним повідомленням та на запропоновану йому посаду згоди не надав.
Відповідно до протоколу № 8 Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників УДП «Укрінтеравтосервіс» від 28 січня 2019 року, за результатом розгляду питання порядку денного, а саме, розгляд подання в.о. директора філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» ОСОБА_2. і представника профспілкового комітету від філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» Забаштанської М. В. від 21 січня 2019 року № 17/01-03-59 щодо погодження розірвання трудових відносин, вирішено погодити припинення трудових відносин із працівниками відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», в тому числі з ОСОБА_1 , начальником відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття».
Згідно з наказом в.о. директора філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс» ОСОБА_2 від 04 березня 2019 року № 23-ВК «Про звільнення» ОСОБА_1 , начальника відділення «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», звільнено з роботи днем 05 березня 2019 року, у зв`язку із скороченням чисельності працівників, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою наказу зазначено: наказ УДП «Укрінтеравтосервіс» від 05 грудня 2018 року № 378 «Про скорочення штату працівників філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття», згода профспілкового комітету УДП «Укрінтеравтосервіс» (лист голови первинної профспілкової організації працівників УДП «Укрінтеравтосервіс» від 28 січня 2019 року № 28/01-2019, протокол від 28 січня 2019 року № 8).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
 
Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
 
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.
 
Близький за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-43/ асі18 ).
 
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
 
Матеріалами справи встановлено, що підставою для звільнення позивача та винесення оскаржуваного наказу стало скорочення чисельності працівників у відділенні «Ужгород» філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс».
 
Судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, проте не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення працівника. 
Так, з довідки про вакантні посади УДП «Укрінтеравтосервіс» (центральний апарат) вбачається наявність 18 професій (посад), а саме: брокер відділення «Грем`яч» управління логістики та митного забезпечення - 2 вакансії; начальник служби пожежної та техногенної безпеки адміністративно-технічного управління - 1 вакансія; діловод (провідний фахівець) відділу діловодства та контролю виконання - 1 вакансія; начальник відділу-контролю за навчальним процесом адміністративно-технічного управління - 1 вакансія; начальник управління стратегічного розвитку та міжнародного співробітництва - 1 вакансія; начальник адміністративно-технічного управління - 1 вакансія; начальник відділу договірної роботи юридичного, управління - 1 вакансія; уповноважений з антикорупційної діяльності - 1 вакансія; прибиральник території адміністративно-господарського відділу адміністративно-технічного управління - 1 вакансія; керівник патронатної служби - 1 вакансія; начальник Прикарпатського, Південно-Східного та Південного регіонального управління департаменту регіонального розвитку - 3 вакансії; головний фахівець Південного регіонального управління департаменту регіонального розвитку - 1 вакансія; заступник директора з навчальної роботи науково-виробничого та навчального центру - 1 вакансія; начальник відділу організації закупівель управління матеріально-технічного забезпечення - 1 вакансія; головний фахівець відділу організації закупівель управління матеріально-технічного забезпечення - 2 вакансії; водій транспортно-технічного відділу адміністративно-технічного управління - 1 вакансія; начальних відділу контролю закупівель управління матеріально-технічного забезпечення - 1 вакансія; головний фахівець контролю закупівель управління матеріально-технічного забезпечення - 2 вакансії.
Відповідно до довідки про наявність вакансій на філії «Укрінтеравтосервіс Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс» згідно з штатним розписом наявні 8 посад: заступник начальника сектору митно-брокерської діяльності - 1 штатна одиниця; начальник адміністративно-технічного відділу - 1 штатна одиниця; начальник автошколи - 1 штатна одиниця; методист автошколи - 1 штатна одиниця; викладач автошколи - 1 штатна одиниця; інструктор з індивідуального навчання водінню автошколи - 1 штатна одиниця; начальник авто терміналу «Закарпаття» - 1 штатна одиниця; водій автотранспортних засобів - 1 штатна одиниця.
Аналогічну інформацію про вакантні посади в УДП «Укрінтеравтосервіс» та в філії «Укрінтеравтосервіс-Закарпаття» УДП «Укрінтеравтосервіс» з 14 грудня 2018 року надано т.в.о. генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» на адвокатський запит представника позивача.
Ураховуючи, що відповідачем наявні вакантні посади ОСОБА_1 не було запропоновано, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем, як роботодавцем, не був виконаний обов`язок по працевлаштуванню позивача, як працівника, оскільки йому не були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
При таких обставинах суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача про скасування наказу «Про звільнення» від 04 березня 2019 року № 23-ВК та про поновлення ОСОБА_1 на роботі.
При цьому, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до статті 235 КЗпП України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.
 
Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суди попередніх інстанцій переглянули судове рішення відповідно до таких висновків.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» залишити без задоволення.
 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
В. С. Жданова
 
А. Ю. Зайцев