ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2021 р.           Справа№ 920/541/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Мартюк  А.І. 
 
секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.06.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Сумбуд"

на рішення          Господарського суду Сумської області
від                     17.11.2020 (повний текст складено - 27.11.2020) 
у справі          №920/541/20 (суддя - Джепа Ю.А.)

за позовом          Керівника окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави
в особі          Управління капітального будівництва і дорожнього
          господарства Сумської міської ради
до           1) Приватного акціонерного товариства "Сумбуд";
           2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет"
про          стягнення 520 565, 45 грн

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року керівник Сумської місцевої прокуратури (в подальшому змінено назву юридичної особи на Окружну прокуратуру міста Суми) в інтересах держави, в особі Управління капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" (надалі - ПАТ "Сумбуд", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" (надалі - ТОВ "Сервіс-Маркет", відповідач-2) про стягнення у солідарному порядку упущеної вигоди у розмірі 520 565, 45 грн.
Прокурор в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі, як замовники будівництва, не звернулись до позивача з відповідною заявою та не уклали договір про залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвиток інфраструктури м. Суми під час будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: п-т М. Лушпи, буд. 5 корп. 22 в м. Суми, чим порушили вимоги статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Рішенням Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 позовні вимоги задоволено повністю.
Присуджено до стягнення у солідарному порядку з відповідачів-1, -2 на користь Управління капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради на рахунок міського бюджету по КБК 24170000 "Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту" (одержувач платежу Сумська міська ОТГ/24170000, номер рахунку UA488999980314121921000018540, код одержувача платежу 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 8999998) упущену вигоду, яка спричинена не укладенням договору про залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвиток інфраструктури м. Суми під час будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: проспект М. Лушпи, 5 корп. 22 в м. Суми у сумі 520 565,45 грн.
Присуджено до стягнення з відповідача-1 на користь Сумської обласної прокуратури 3 904, 24 грн витрат по сплаті судового збору.
Присуджено до стягнення з відповідача-2 на користь Сумської обласної прокуратури 3 904, 24 грн витрат по сплаті судового збору.
Судове рішення мотивоване тим, що прокурором доведено належними та допустимими доказами протиправну бездіяльність відповідачів щодо обов`язку останніх взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної мережі населеного пункту, оскільки останні, як замовники будівництва, з відповідною заявою до позивача не звертались, відповідний договір пайової участі не уклали, кошти пайової участі до місцевого бюджету не сплачували, що є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений отримати стягувану суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач-1 (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 та залишити позовну заяву без розгляду відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Стягнути з Сумської місцевої прокуратури на користь відповідача-1 сплачений судовий збір. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій частині ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неправильно застосовано положення ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Скаржник вважає позов прокурора у цій справі передчасним, оскільки він поданий до того моменту, як сторони могли отримати реальну можливість визначити наявність або відсутність підстав для укладення договору про пайову участь.
На думку скаржника, суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що на момент виникнення спірних правовідносин Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначалося, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Також, судом не наведено в оскаржуваному рішенні норму чинного законодавства, яка б передбачала стягнення з двох замовників будівництва пайові внески у солідарному порядку.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, з обґрунтуванням причин такого пропуску.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у розмірі 11 712, 72 грн.
02.03.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останнім долучено докази сплати судового збору у розмірі 11 712, 72 грн (платіжне доручення №240 від 26.02.2021).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено, поновлено Приватному акціонерному товариству "Сумбуд" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20.
Відкрито апеляційне провадження у справі №920/541/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 20.04.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Водночас зазначеною вище ухвалою, зупинено дію оскаржуваного рішення до винесення судом апеляційної інстанції судового акта за результатами розгляду цієї справи.
Прокурор у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши судове рішення без змін.
Зокрема, прокурор у своєму відзиві зазначає, що доводи апеляційної скарги про передчасне звернення прокуратури до суду з позовною заявою спростовуються наявним у справі актом готовності об`єкта до експлуатації від 13.05.2019.
Так, Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на підставі вказаного акту видано сертифікат серії СМ №162191341205, яким засвідчено готовність до експлуатації об`єкта, а саме десяти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: просп. М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми. Відповідно до зазначеного сертифікату замовниками будівництва є відповідачі.
Водночас прокурор звертає увагу, що у пункті 12 акту готовності об`єкта до експлуатації від 13.05.2019 міститься відмітка про те, що між Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради та замовниками будівництва (відповідачами) укладено договір про залучення коштів пайової участі, за яким згідно платіжного доручення №2115 від 16.11.2018 сплачено кошти у повному обсязі. Проте, згідно з інформації, наданої Департаментом фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради за платіжним дорученням №2115 від 16.11.2018 перераховано кошти лише у сумі 52 351,79 грн, а за інформацією Управління договір про залучення коштів пайової участі по об`єкту будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: пр-т М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми не укладався.
Крім наведеного вище, прокурор зазначає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів щодо будівництва під`їзних шляхів за адресою: м. Суми, пр-т М. Лушпи, 5 поза межами їх земельної ділянки.
Водночас, у вищевказаному відзиві на апеляційну скаргу прокурор повідомляє суд апеляційної інстанції про припинення діяльності місцевих прокуратур та початок роботи окружних прокуратур.
20.04.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача та відповідачів 1, 2 надійшло спільне клопотання про затвердження мирової угоди у справі №920/541/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 замінено найменування юридичної особи "Сумська місцева прокуратура" на "Окружна прокуратура міста Суми". 
У розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 оголошено перерву до 28.04.2021.
27.04.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання щодо затвердження мирової угоди у справі №920/541/20.
Прокурор обгрунтовує свої заперечення тим, що підстави для затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у справі №920/541/20, відсутні у зв`язку із невідповідністю її умов вимогам законодавства.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" про продовження строків розгляду справи №920/541/20 задоволено. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 та оголошено перерву в судовому засіданні до 01.06.2021. 
26.05.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача та відповідачів 1, 2 надійшла заява про затвердження мирової угоди у справі №920/541/20.
31.05.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокурора надійшли письмові пояснення, у яких останній підтримує надані раніше заперечення на клопотання щодо затвердження мирової угоди у справі №920/541/20.
01.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідачами виконано свій обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) шляхом будівництва об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури поза межами земельної ділянки, а доводи прокурора про відсутність підстав для затвердження мирової угоди є безпідставними.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 відмовлено у задоволенні спільної заяви Управління капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради, Приватного акціонерного товариства "Сумбуд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" про затвердження мирової угоди та, відповідно відмовлено у затвердженні мирової угоди б/н від 19.04.2021 у справі №920/541/20, продовжено судовий розгляд справи.
У судове засідання 01.06.2021 з`явилися прокурор, представник відповідачів-1, -2. Позивач представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. 
В силу приписів статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.
Так, у судовому засіданні 01.06.2021 представник відповідачів-1, -2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким залишити позовну заяву без розгляду у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Прокурор проти задоволення скарги відповідача-2 заперечував, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 01.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 13.05.2019 видано сертифікат серії СМ №162191341205, яким засвідчено готовність до експлуатації об`єкта, а саме: десяти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: проспект М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми.
Зі змісту даного сертифікату вбачається інформація про те, що замовниками будівництва виступають відповідачі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Маркет" та Приватне акціонерне товариство "Сумбуд".
05.10.2016 рішенням сесії Сумської міської ради №1161-МР затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми (надалі - Порядок), який діяв до та на час реєстрації відповідачами декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Відповідно до пункту 10 Акту готовності об`єкта до експлуатації від 13.05.2019 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 15864,1 тис. грн. Про здійснення витрат на придбання земельної ділянки в декларації не зазначено.
Пункт 12 Акту готовності об`єкта до експлуатації від 13.05.2019 містить інформацію про те, що між Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради та замовниками будівництва (відповідачами у справі) 21.10.2018 укладено договір про залучення коштів пайової участі, за яким згідно платіжного доручення №2115 від 16.11.2018 сплачено кошти у повному обсязі. 
Однак, за відомостями, наданими Департаментом фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради за платіжним дорученням №2115 від 16.11.2018 ПАТ "Сумбуд" перераховано кошти лише у розмірі 51 407, 63 грн, а за інформацією позивача договір пайової участі відповідачами та інші договори по об`єкту будівництва за адресою: проспект М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми, не укладалися.
Згідно листа КП "Міськводоканал" Сумської міської ради, інформація про виконання забудовником технічних умов на приєднання десятиповерхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: проспект М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми, до водопровідних та каналізаційних мереж при його будівництві, відсутня.
Відповідно до інформації, наданої Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 05.05.2020, звернень від відповідачів щодо передачу у комунальну власність територіальної громади м. Суми об`єктів інфраструктури, розташованих за адресою: проспект М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми, не надходили.
У той же час, як правильно встановлено судом першої інстанції, у житловому будинку по проспекту М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми, придбано квартири за кошти Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд молодіжному будівництву" на загальну суму 1 541 169, 00 грн.
Таким чином, розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Суми, який мали сплатити відповідачі за об`єкт склав     634 564, 00 грн. Враховуючи ту обставину, що договір пайової участі відповідачами не було укладено, зазначена сума є упущеною вигодою, яку Сумська міська рада могла б отримати у разі його укладення.
У той же час, у зв`язку з будівництвом квартир за державні кошти сума пайової участі підлягає зменшенню на 61 646,76 грн, а також на суму 52 351, 79 грн, яка була сплачена відповідачем-1 в якості пайової участі.
Таким чином, розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Суми, який мали сплатити відповідачі у справі складає  520 565, 45 грн.
Оскільки відповідачі як замовники будівництва ухиляються від участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Суми шляхом укладення відповідного договору пайової участі, несплата останніми до міського бюджету коштів пайової участі є порушенням інтересів держави, при цьому суб`єктом владних повноважень захист інтересів держави не здійснено, прокурор звернувся до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону та у встановлений у зобов`язанні строк.
Згідно з частинами 1-5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
За приписами частини 9 статті 40 цього ж Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Аналогічну норму наведено у пункті 4.3 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми.
Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Суми сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (п. 5.1 Порядку). 
Пайові кошти замовник будівництва до прийняття об`єкта в експлуатацію перераховує до спеціального фонду міського бюджету (п. 5.2 Порядку).
З системного аналізу положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла до 01.01.2020) та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Суми випливає, що обов`язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування, а обов`язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов`язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що такий договір має бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах встановленого строку, а неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.
Згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.
В силу приписів статті 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 623 ЦК України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.
Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.
Відповідачі в порушення вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Суми не уклали договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Суми, що свідчить про бездіяльність останніх у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення і укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Сумська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури міста відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням "упущена вигода".
Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.
Частиною 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла до 01.01.2020) визначено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 4 відсотки від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
Відповідно до п. 3.2.2 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради №1161-МР від 05.10.2016, пайова участь замовника в розвитку інфраструктури м. Суми (у відсотках від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта) для будівництва багатоповерхових житлових будинків затверджено у розмірі 4 відсотка.
Суд першої інстанції перевірив наведений позивачем розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Суми, який необхідно було сплатити відповідачам, з урахуванням часткової сплати відповідачем-1 52 351, 79 грн пайових внесків, визнав його правильним та таким, що відповідає пункту п. 3.2.2 вищенаведеного Порядку та дійшов правомірного висновку про обгрунтованість вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 520 565, 45 грн.
Таким чином, господарський суд першої інстанції правомірно встановив та виходив з наявності складу цивільного правопорушення в діях обох відповідачів, а саме: 
- протиправна поведінка: договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Суми з Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради всупереч вимогам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також п.3.2.2. Порядку відповідачами не укладено;
- збитки: внаслідок невиконання відповідачами вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми, територіальна громада міста Суми в особі Сумської міської ради не отримала кошти у розмірі        520 565, 45 грн;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками: внаслідок протиправних дій відповідачів територіальній громаді м. Суми завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 520 565, 45 грн;
- вина: відповідачі, не зважаючи на наявність у останніх встановленого законом обов`язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не звернулись до Сумської міської ради з приводу укладення договору та не перерахували 520 565, 45 грн пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури міста Суми. 
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги керівника окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради щодо стягнення з відповідачів шкоди в сумі 520 565, 45 грн є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
СМ №162191341205, яким засвідчено готовність до експлуатації об`єкта, а саме: десяти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: проспект М. Лушпи, 5, корп. 22 в м. Суми.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідачів збитків у солідарному порядку, вказуючи на обов`язок прокурора по доведенню розміру зобов`язання ПАТ "Сумбуд" та ТОВ "Сервіс-Маркет" кожного окремо, оскільки, як вбачається з сертифікату серія СМ №162191341205 відповідності закінченого будівництвом об`єкта від 14.05.2019, ПАТ "Сумбуд" та ТОВ "Сервіс-Маркет" є рівноцінними замовниками об`єкта та пов`язані неподільністю предмета зобов`язання. 
З огляду на наведене, посилання суду першої інстанції на ст. 541 ЦК України, відповідно до якої солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання, є правомірним та достатньо вмотивованим.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає правильною позицію місцевого господарського суду з приводу недоведеності відповідачами доказів будівництва під`їзних шляхів за адресою: м. Суми, пр-т М. Лушпи, 5, поза межами їх земельної ділянки. З наданих до відзиву на позовну заяву документів про виконання будівельних робіт при будівництві інженерних мереж (влаштування під`їзних шляхів) за адресою: м. Суми, пр-т Михайла Лушпи, 5, неможливо встановити, яку суму коштів відповідачі витратили на будівництво під`їзних шляхів саме до корпусу 22.
Колегія суддів також вважає необґрунтованим твердження скаржника про наявність підстав для залишення позову прокурора без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України та неврахування у зв`язку з цим судом першої інстанції  правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020, через відсутність підстав для представництва прокурором. 
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частина 4 ст. 53 ГПК України визначає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Пунктом 2.2 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми встановлено, що у всіх питаннях щодо організації залучення пайових коштів у розвиток інфраструктури м. Суми, виконавчий комітет Сумської міської ради виступає в особі Управління реконструкції та капітального будівництва Сумської міської ради.
Згідно з п. 4.1.2 Положення Управління має право виступати позивачем, відповідачем, третьою особою в суді з питань, що належать до повноважень Управління.
Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. 
Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Управління капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради, однак останнім, як зазначив прокурор, підтвердивши це відповідними доказами, заходи щодо стягнення відповідних коштів до бюджету не вживалися, з огляду на листи від 07.05.2020 та від 12.05.2020, що направлялись прокуратурою на адресу позивача задля ініціювання останнім звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення коштів в дохід територіальної громади міста. 
Отже вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, зважаючи, що інтереси держави є незахищеними. 
При цьому, прокурору достатньо дотриматись порядку, передбаченого вищевказаною нормою Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження суду підстав для представництва. 
Приписи ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вимагають від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не правових наслідків, які наступили для осіб, які їх вчинили, зокрема, у вигляді притягнення до кримінальної або дисциплінарної відповідальності. 
Водночас, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №826/15338/18, від 16.04.2019 у справі №910/3486/18.
У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними правами відповідної сторони процесу. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. 
За таких обставин, вбачаються виключні підстави для представництва прокурорм інтересів держави у спірних правовідносинах. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством "Сумбуд".
4. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2020 у справі №920/541/20, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021.
5. Матеріали справи №920/541/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 24.06.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                А.І. Мартюк