Ухвала
 
08 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 225/2100/20
провадження № 61-4543ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петров Герман Вікторович, на постанову Донецького апеляційного суду     від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа - Донецька обласна державна адміністрація, Обласна військово-цивільна адміністрація, про відшкодування майнової шкоди, завданої терористичним актом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на її користь шкоду, заподіяну терористичним актом у вигляді руйнування будинку, в сумі 433 209,60 грн.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . В будинку вона мешкала зі своєю родиною до 09 червня 2015 року, коли в результаті терористичного акту під час проведення антитерористичної операції в результаті потрапляння артилерійського снаряду (снарядів) будинок був зруйнований, що підтверджується актом обстеження будинку. При цьому за результатами проведення обстеження комісія прийшла до висновку про непридатність проживання у вказаному будинку. 10 червня 2015 року вона звернулася із заявою до Дзержинського МВ ГМВС України в Донецькій області про скоєння злочину, а саме терористичного акту. За даним фактом правоохоронними органами було відкрито кримінальне провадження № 12011505022000033. Також, вона зверталася до відповідних адміністрацій із заявою на отримання компенсації за зруйноване житло, однак їй було відмовлено. Тому на час звернення до суду вона за власні кошти та за кошти, які позичила у своїх родичів і знайомих, та за допомогою благодійних, приватних (неурядових) організацій побудувала на місці зруйнованого будинку новий будинок, який є меншим ніж попередній. Вважає, що зазначене не звільняє відповідачів від зобов`язання надати їй компенсацію за зруйноване житло, у відповідності до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та Кодексу цивільного захисту України. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.
 
Дзержинський міський суд Донецької області рішенням від 28 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 17 лютого              2021 року, позов задовольнив частково. Стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на   користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 100 000 грн. В решті позову відмовив.
 
17 березня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петров Г. В., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення з урахуванням доводів касаційної скарги, а також резолютивну частину шляхом задоволення позову в повному обсязі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової шкоди в розмірі                        433 209,60 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 =                 567 500 грн). 
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.        
 
Посилання заявника в касаційній скарзі про необхідність передачі справи до Великої Палати Верховного Суду для забезпечення формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки Верховним Судом вже сформована практика у спорах щодо стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України грошової компенсації фізичним та юридичним особам, майно яких знищено чи пошкоджено внаслідок терористичних актів. Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що позивачі мають право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного матеріального та процесуального обов`язку за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
 
Доводи заявника зводяться до власного тлумачення норм права та непогодження з визначеним судами розміром компенсації.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петров Герман Вікторович, на постанову Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа - Донецька обласна державна адміністрація, Обласна військово-цивільна адміністрація, про відшкодування майнової шкоди, завданої терористичним актом.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           В. С. Жданова
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко