ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року
м. Київ
справа № 718/1434/13-к
провадження № 51-6381км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
засудженого                                               ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
прокурора                                                   ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну засудженого ОСОБА_5 на ухвалу судді Чернівецького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року, згідно з якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року та повернуто заяву.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Цим же вироком ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 366 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн) із застосуванням ст. 69 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Апеляційний суд Чернівецької області вироком від 29 серпня 2016 року вказаний вирок місцевого суду скасував та визнав ОСОБА_5  винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України, і призначив йому покарання за ч. 1 ст. 364 КК України у виді арешту на строк 3 місяці з позбавленням права займати посади, пов`язані з здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4  250 грн); за ч. 1 ст. 366 КК України – у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн) із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 4 ст. 368 КК України – у виді  позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки з конфіскацією майна, окрім житла.  
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4 250 грн), із конфіскацією майна, крім житла, та зі сплатою штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 400 грн), який слід виконувати самостійно.
На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_5 7-го рангу державного службовця.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 29 серпня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання, призначеного йому за цим вироком, строк попереднього ув`язнення в період з 15 лютого по 20 лютого 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року та повернуто заяву.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому суді. За його твердженням, ухвала апеляційного суду не відповідає приписам ст. 370 КПК України, оскільки суддя апеляційної інстанції не мотивував її  належним чином та не обґрунтував, зокрема залишив поза увагою ті обставини, які касатор вважає нововиявленими.
Позиції учасників судового провадження 
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , підтримали касаційну скаргу та просили задовольнити її з викладених у ній підстав.
У судовому засіданні прокурор не підтримав касаційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку засудженого, його захисника та прокурора і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
За частиною 2 ст. 433 КПК  України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Тобто такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення  (ч. 1 ст. 412 КПКУкраїни).
Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Як передбачено частинами 2, 3  ст. 464 КПК України, суддя не пізніше наступного дня після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду перевіряє її на відповідність вимогам ст.462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. На цій стадії суд перевіряє заяву на відповідність вимогам ст. 462 КПК України, а саме в частині дотримання заявником установленої форми та змісту заяви, проте не може давати оцінку обґрунтованості викладених у ній доводів. Така оцінка згідно зі ст. 467 КПК України надається за наслідками судового розгляду та прийняття певного рішення судом по суті заявлених вимог, після відкриття провадження.
Якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлено згідно з приписами, передбаченими ст.  462 цього Кодексу, то на підставі ч. 3 ст. 464 КПК України застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, а саме заява повертається у передбачених в цій частині вказаної статті випадках. 
Таким чином, на стадії вирішення питання відповідності заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вимогам ст. 462 КПК України процесуальним законом передбачено можливість прийняти три види рішень: або залишити заяву без руху, вказавши на її недоліки, або відкрити провадження за такою заявою, або повернути її у передбачених ч. 3 ст. 429 КПК України випадках. 
Положеннями ч. 2 ст. 429 КПК України встановлено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З матеріалів провадження вбачається, що, приймаючи рішення щодо відмови у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року стосовно нього за нововиявленими обставинами, суддя Чернівецького апеляційного суду вказав на її невідповідність вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки викладені в ній доводи з огляду на ч. 2  ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами.  
Тобто, встановивши, що заява не оформлена згідно з вимогами, передбаченими                         статтями 462, 459 КПК України, суддя не врахував положення ч. 3 ст. 429  КПК України, та за наявності підстав для залишення її без руху і надання строку на усунення недоліків передчасно прийняв рішення про відмову у відкритті провадження та повернення заяви. 
До того ж оскаржувана ухвала має суперечності мотивувальної частини з резолютивною, оскільки в мотивувальній частині наведені обставини щодо невідповідності заяви вимогам ст. 462 КК України, що передбачає залишення такої заяви без руху і в разі неусунення недоліків – повернення заяви, а в резолютивній частині прийнято рішення про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.      
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про допущення судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення, а тому доводи, зазначені у касаційній скарзі, в частині невмотивованості оскаржуваної ухвали є обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду необхідно врахувати наведене, здійснити апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК України та прийняти законне й обґрунтоване рішення. 
З цих підстав Суд ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, а ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й  оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_8                                   ОСОБА_2                                  ОСОБА_3