Ухвала
24 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 713/1399/19
провадження № 61-8248ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 травня                  2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
12 травня 2021 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 травня 2020 року у вказаній справі, яка не відповідає вимогам статей 389, 392 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу звернутися до суду касаційної інстанції з клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому навести інші підстави для поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження цих судових рішень; надіслати уточнену касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, відповідно до кількості учасників справи, яка має відповідати вимогам статей 389, 392 ЦПК України та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
16 червня 2021 року ОСОБА_1 надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та уточнену касаційну скаргу.
Документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі не додано до уточненої касаційної скарги.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивовано тим, що строк пропущений з поважних причин, вперше касаційна скарга подана (у червні 2020 року) протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення апеляційним судом, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року, вдруге касаційну скаргу подано (23 жовтня 2020 року) протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали Верховного Суду, яку повернуто скаржнику ухвалою цього ж суду від 16 січня 2021 року та ним отримано 21 квітня 2021 року, з цих підстав вважає, що касаційну скаргу подано (12 травня 2021 року) з дотриманням тридцятиденного строку з моменту отримання судового рішення. 
В уточненій касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 зазначає підставами касаційного оскарження пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: 
      що відсутній висновок Верховного Суду щодо предмета позовних вимог у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини без зазначення щодо застосування якої конкретно норми права відсутній такий висновок; 
      суди встановили обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, на підставі недопустимих доказів. 
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. В обґрунтуванні наявності вказаної підстави касаційного оскаржання в касаційній скарзі має міститися посилання на конкретну норму права, яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказує конкретну норму права, яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні, з приводу застосування якої Верховний Суд ще не викладав своїх висновків, у зв`язку з чим не можна вважати, що скаржник виконав вимоги закону щодо належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
При посиланні як на підставу касаційного оскарження на те, що суди суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 (в касаційній скарзі помилково зазначено пункт 3) частини третьої статті 411 ЦПК України), в касаційній скарзі необхідно вказувати, які обставини і на підставі яких недопустимих доказів встановлені судом, та обґрунтувати чому ці докази є недопустимими.
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 , вказуючи, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, не зазначає: які обставини та на підставі яких недопустимих доказів встановили суди; які є підстави для визнання доказів недопустими, у зв`язку з чим наведене обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України не можна визнати належним.
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Без виконання вимоги щодо зазначення у касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження судового рішення неможливо визначити підстави відкриття касаційного провадження та межі, в яких має здійснюватися касаційний перегляд оскаржених судових рішень.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до положень частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала, якщо не усунуті її недоліки у встановлений судом строк відповідно до вказівок в ухвалі суду про залишення скарги без руху.
Оскільки у встановлений судом строк та станом на 24 червня 2021року, вимоги ухвали Верховного Суду від 24 травня 2021 року щодо зазначення і належного обґрунтування  обов'язкових підстав касаційного оскарження не виконані, тому касаційну скаргу належить визнати неподаною та повернути скаржнику на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України. 
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну  ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини визнати неподаною та повернути скаржнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             М. М. Русинчук