П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

            15 квітня 2021 року                                                                                                       місто Київ
Єдиний унікальний номер справи  359/8362/20
Номер  провадження № 22-ц/824/6388/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В.,  Шахової О.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Журавського В.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в : 
 У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04 вересня 2010 року у розмірі 121 794 грн. 07 коп. та судових витрат у розмірі 2 102 грн.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ «КБ «Приватбанк» та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 04 вересня 2010 року.
 
Відповідач підтвердила, що підписана нею Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Заява підписана відповідачем підтверджує, зокрема, факт ознайомлення з умовами кредитування в АТ «КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість  ОСОБА_1 , не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31 серпня 2020 року складає 121 794 грн. 07 коп., з яких: 893 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 117 955 грн. 21 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 945 грн. 55 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
 
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2021 року (а.с. 62-65) позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 893 гривні 31 копійку та витрати на оплату судового збору у розмірі 14 гривень 71 копійку.
В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, 26 лютого 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права у вказаній частині, просило скасувати заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 04 вересня 2010 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Анкету-заяву на підставі якої, останній відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. 
 
Після отримання вищевказаної кредитної картки відповідач здійснив дії щодо її активації. Крім того, відповідач користувався кредитними коштами та звертався до банку з метою перевипуску кредитної карти, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
 
Скаржник зазначає, що наявність у відповідача заборгованості останнім не спростовано, як і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, викладені не в тій редакції, яка діяла під час підписання Анкети-заяви.  
 
Скаржник зазначає, що основні умови кредитування, які були дійсні на момент укладення договору, викладені у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування, яка виходячи з висновків Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19; 01 вересня 2020 року по справі № 293/599/19-ц; 04 листопада 2020 року по справі 534/1072/18-ц є підтвердженням про погодження сторонами умов кредитування. 
 
На думку скаржника, наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що сторони погодили умови договору, в тому числі, відсоткову ставку за користування кредитними коштами та умови щодо сплати пені.   
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані боржником кошти банку повернуті не були. 
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом та пені суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
 
Колегія суддів в повній мірі  погоджується  з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
 
Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 07).
 
До Анкети-заяви банк додав, зокрема, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 09-32).
 
З виписки по рахунку за договором № б/н станом на 10 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами банку (а.с. 43-45).
 
 Згідно наданого банком розрахунком, у  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н  від 04 вересня 2010 року наявна заборгованість, яка станом на 31 серпня 2020 року складає 121 794 грн. 07 коп., з яких: 893 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 117 955 грн. 21 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 945 грн. 55 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Частиною 1 статті 628 ЦК України  встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
 
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до  укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
 
Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що  інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
 
Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.
 
Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. 
 
Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.
 
Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.
 
Як вбачається з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитору надано право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги.
 
Так, з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості наявних в матеріалах справи вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти, користувалася ними проте у добровільному порядку їх не повернула у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 893 грн. 31 коп..
 
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Так, відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.
 
Анкета-заява, наявна в матеріалах справи, містить анкетні дані та підпис відповідача, а також волевиявлення останнього на отримання кредитної картки «Універсальна», разом з тим, з наявних в матеріалах справи документів не можливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,  «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.
 
Крім того, у підписаній сторонами Анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів.
 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором № б/н від 04 вересня 2010 року.
 
Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача  неодноразово змінювалися самим АТ «КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
 
Так, до апеляційної скарги скаржником додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Разом з тим, вказану довідку подано з порушенням приписів процесуального законодавства без підтвердження неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує її під час перегляду оскаржуваного рішення.
 
Посилання скаржника на те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують погодження сторонами умов договору, в тому числі, відсоткову ставку за користування кредитними коштами та умови щодо сплати пені, є безпідставним, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,  «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сторони  погодили умови договору щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання за кредитним договором.
 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на довідку про умови кредитування підписану відповідачем, як на доказ погодження між сторонами умов кредитування, оскільки вказаний доказ подано до суду з порушенням ч. 3 ст. 367 ЦПК України, без підтвердження неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  позивача.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення. 
 
Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова
Судді:                                                                                                           Я.В. Головачов
                       О.В. Шахова