УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/778/21 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О. 
Категорія ч.4 ст.85 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді                         Зав`язуна С.М.,
       за участю: секретаря                         Гончарука С.С. Дем`янчук Н.Д.,
       адвокат                                         Міхненка С.С., Міхненка С.Д.,
       особи, яка притягається до 
       адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Міхненка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :
зазначеною постановою           ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
проживаючого: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно постанови суду,  судом встановлено, що 02 березня 2021 року о 20 годині ОСОБА_1  на Малинському водосховищі поблизу м. Малина Житомирської області здійснював рибальство з застосуванням заборонених знарядь лову – сіток. В результаті рибальства ОСОБА_1  виловив: п?ять щук, два судака, одного окуня, чотири коропа та тридцять одного ляща. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив абзац 1 пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15 лютого 1999 р. N 19, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 4 статті 85 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Крім того,  ОСОБА_1  заподіяв державі шкоду, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1209  
«Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», у розмірі 9231 гривня.
В апеляційній скарзі адвокат Міхненко С.С. просить скасувати постанову Малинського районного суду Житомирської області та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржуване рішення винесено з порушенням ст.283 КУпАП, без належного з`ясування усіх обставин справи та наданих правопорушником та його представником в суді доказів. Вказує, що суд не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , який як в протоколі про адміністративне правопорушення та в окремо в викладеному до нього поясненні, так і в суді першої інстанції, пояснив що ловив рибу «щуковиною» та випадково зачепив сітки, які невідомо кому належали, в яких була заплутана риба. Сітки та рибу мав намір наступного дня, так як було вже пізно, завести до райвідділу. Зазначає, що жоден із свідків, зокрема свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не підтвердили, що 02.03.2021 близько 20 год. на Малинському водосховищі саме ОСОБА_1 ловив рибу забороненими знаряддями лову-сітками. Звертає увагу, що ветеринарно-санітарний паспорт рибогосподарської водойми також жодних чином не доводить причетність ОСОБА_1 до незаконного вилову риби сітками. Наголошує, що сам по собі факт вилучення заборонених знарядь лову, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 такого лову не може слугувати підставою для притягнення до адмінітративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП. Крім того, зазначає про неправомірні дії працівників міліції щодо безпідставного вилучення його власного автомобіля, який знаходився на території домоволодіння ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Міхненка С.С., Міхненка С.Д. в підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Положення ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.85 КУпАП, вказаних вимог закону дотримався.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.
Відповідно до п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року №19, забороняється лов водних живих ресурсів, серед іншого, із застосуванням сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.
Згідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП для особи настає у випадку грубого порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).
З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційні вимоги свого захисника – адвоката Міхненка С.С., заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та зазначив, що він 02 березня 2021 року із своїм знайомим за допомогою щуковок ловив рибу на ставку в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області і випадково зачепив чужі сітки. Дані сітки та рибу погрузив в багажник свого автомобіля і привіз додому, маючи намір наступного дня здати їх працівникам поліції. Однак вже біля двору його чекали наглядно знайомі йому особи, які, викликали працівників поліції та звинуватили в незаконному рибальстві. 
Суд зазначає, що невизнання вини ОСОБА_1 є його правом та способом захисту, при цьому апеляційний суд критично оцінює пояснення останнього та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі пояснення, виходячи з наступного.
На переконання апеляційного суду, висновки судді першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КК України, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 03 березня 2021 року №003642 (а.4), згідно з яким 2 березня 2020 року о 20 год 00 хв на Малинському водосховищі поблизу м.Малин ОСОБА_1 ловив рибу забороненим знаряддями лову, а саме сітками, виготовленими сіткоснастевого матеріалу, чим порушив правила спортивного та любительського рибальств п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства;
- описом знарядь лову, іншого рибальського майна, плавучих та інших транспортних засобів від 03.03.2021 року, складеним інспектором рибоохоронного патруля Демянчуком Р.В., у ОСОБА_1 вилучено: дві сітки довжиною 100 метрів, висотою 3 метра та діаметром 80 мм.; дві сітки довжиною 100 метрів, висотою 3 метра та діаметром 60 мм.; одна сітка довжиною 100 метрів, висотою 3 метра та діаметром 65 мм.; забродні чоботи; плішня; кішка; ракета (а.5); 
- описом об`єктів лову (добування) вилучених у ОСОБА_1 від 03.03.2021 року, згідно з яким у ОСОБА_1 вилучено: п?ять щук, два судака, один окунь, чотири коропа та тридцять один лящ ( а.9); 
- розрахунком заподіяної шкоди рибним запасам України, відповідно до якого діями ОСОБА_1 в результаті незаконного вилову водних біоресурсів, заподіяна шкода в розмірі 9231,00 грн (а.10);
- протоколом огляду (транспортного засобу) від 03.03.2021 року, в ході якого було оглянуто автомобіль «Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено та вилучено вищезазначені об`єкти лову та заборонені знаряддя лову (а.13-14);
- протоколом огляду місця події від 03.03.2021 – місця знаходження автомобіля «Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено транспортний засіб (а.с.42-44);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які є членами громадської організації рибалок та повідомили в суді, що 02 березня 2021 року близько 21 години в тепловізор побачили, що по кризі до берега в сторону с. Щербатівка Малинського району йдуть люди з великими баулами. У зв`язку з чим поїхали туди на автомобілі, де направляючись в сторону с. Щербатівка, побачили як назустріч їм їде автомобіль ОСОБА_1 якого вже не раз на цьому автомобілі затримували за незаконний вилов риби. В цей же день біля свого будинку ОСОБА_1 відмовився показувати вміст салону і багажника, а тому були викликані працівники поліції і автомобіль евакуатором переміщений на територію відділення поліції. Наступного дня ОСОБА_1 особисто відкрив автомобіль та показав його вміст, де було виявлено рибу, сітки, плішня для розрубування льоду, забродні чоботи, кішка та ракета для протягування сіток під лід;
- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які показали, що наступного дня, після того як був вилучений автомобіль, прийшов ОСОБА_1 і сам відкрив салон та багажник автомобіля, який був опечатаний. Там була риба, сітки, чоботи та пристосування для протягування сіток під лід;
- поясненнями свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що виходячи з показань свідків та виявлених в автомобілі речей він склав протокол про адміністративне правопорушення. Свідок також пояснив, що в ставку в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області лящ відсутній, що відображено в паспорті водойми;
- ветеринарно-санітарним паспортом рибогосподарської водойми з якого вбачається що лящ на водоймі в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області відсутній (а. 46-47).
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.
Пояснення ОСОБА_1 , про те, що він ловив рибу за допомогою щуковок, а сітки, в яких заплуталась риба випадково зачепив блесною, які невідомо кому належали, апеляційний суд відхиляє, як неправдиві, оскільки якби останній дійсно мав намір повідомити працівників поліції про виявлені сітки та рибу, він би це зробив відразу по приїзду працівників поліції на місці події біля свого домоволодіння, а не заперечував, відмовившись спочатку показувати вміст салону і багажника. Крім того, такі пояснення, на думку апеляційного суду, спростовуються тим, що окрім риби та сіток, в автомобілі ОСОБА_1 були виявлені спеціальні засоби та знаряддя для незаконного вилову риби саме за допомогою сітки, зокрема – «кішка» та «ракета» для протягування сіток під лід.
Що стосується доводів апеляційної скарги про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та КУпАП в ході вилучення та проведення огляду належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Rover», то слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, поширивши тим самим певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).
За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.
Статтею 234 КПК України передбачено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого в результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Основною метою обшуку як слідчої дії є саме відшукання певних предметів чи відомостей, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. При цьому обшук у будь-якому випадку пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи. Огляду як слідчої дії також властиві певні ознаки, притаманні обшуку, зокрема, він спрямований на виявлення та фіксацію певних відомостей про кримінальне правопорушення. Однак огляд не завжди пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи, а тому не завжди спричиняє втручання у право на недоторканість житла чи іншого володіння.
Отже, на відміну від огляду, який проводиться лише шляхом безпосереднього візуального сприйняття зовнішніх ознак матеріальних об`єктів, обшук як слідча (розшукова) дія полягає у примусовому обстеженні приміщень, ділянок місцевості чи особи та для досягнення визначеної законом мети свого проведення передбачає можливість розкривати замкнені приміщення, сховища, якщо володілець відмовляється їх відкрити.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу огляду місця події від 03 березня 2021 року, слідчий ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Карпильова О.А. за участю понятих провела огляд місця події, відповідно до якого біля домоволодіння №14 по вул.Пролетарській м.Малин, на узбіччі дороги знаходився автомобіль сірого кольору марки «Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, під час огляду автомобіля з нього нічого не вилучалося, всередині автомобіль не оглядався. Наведене свідчить, що метою цього огляду була фіксація слідів правопорушення шляхом візуального обстеження транспортного засобу, як предмету, що міг зберегти на собі його сліди, без примусового проникнення до нього.
Апеляційний суд також враховує пояснення захисника Міхненка С.С. та ОСОБА_1 , викладені як в запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення (а.24-26), скаргах на дії працівників правоохоронного органу від 05.03.2021 (а.27-28), на дії працівників ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 05.03.2021 (а.63-64), в заяві на вчинення кримінального правопорушення від 05.03.2021 (а.65-66), так і в поданій апеляційній скарзі, відповідно до яких 02 березня 2021 року близько 24 години ОСОБА_1 приїхав за місцем проживання та залишив автомобіль поблизу домоволодіння.
Посилання захисника на постанову Верховного суду від 21.04.2021 року №708/392/18, є безпідставним, оскільки це рішення було прийнято за інших процесуальних підстав, коли в ході проведення огляду місця події було одночасно проведено огляд причепа мотоцикла, де було виявлено та вилучено рибу та рибацькі сітки, тобто фактично органами досудового розслідування був проведений обшук, який за приписами ч.2 ст. 234 КПК проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.
В даному випадку, проведений огляд місця події 03.03.2021 року не був пов`язаний із примусовим проникненням в інше володіння особи (у цьому випадку - транспортного засобу), а також не був пов`язаний із проникненням на територію домоволодіння ОСОБА_1 , а тому одержання ухвали слідчого судді, а також згоди власника транспортного засобу на його проведення не було процесуально необхідним.
Крім того, згідно ч.5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. З матеріалів справи вбачається, що під час огляду місця події 03 березня 2021 року було вилучено автомобіль «Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 ». А тому, всупереч доводам захисника, закон не зобов`язував працівників поліції отримувати у слідчого судді дозвіл для вилучення як доказу під час огляду місця події 03.03.2021 року зазначеного вище автомобіля, в якому ОСОБА_1 перевозив та зберігав незаконно виловлену рибу та незаконні знаряддя її лову.
Посилання на вимоги ст.265-2 КУпАП також є недоречним, оскільки вказані норми закону стосуються тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції, а не вилучення транспортного засобу в порядку ст.237 КПК України, що мало місце в даному випадку.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому з метою фіксації обставин вчинення правопорушення дізнавачем СД ВП №1 Савченко А.В. за участю ОСОБА_1 , а також головного державного інспектора Управління Житомирського рибоохоронного патруля Демянчука Р.В. 03 березня 2021 року в період часу з 11:20 по 11:46 було проведено огляд транспортного засобу, в ході якого було виявлено та вилучено виловлену рибу, а також знаряддя та засоби вчинення правопорушення (а.13-14). 
Відповідно до частини 1 статті 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Тобто законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Відповідно, добровільна згода особи та ухвала слідчого судді є рівноцінними (альтернативними) підставами проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою проведення окремих слідчих (розшукових) дій, зокрема, й огляду.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 21 травня 2019 року (справі № 753/24114/16-к, провадження № 51-497км17): «правові наслідки отримання слідчим згоди від власника житла чи іншого володіння особи є рівноцінними з ухвалою слідчого судді та є правовою підставою для проникнення до житла, іншого володіння особи і здійснення в ньому огляду».
Згідно протоколу огляду (транспортного засобу) від 03.03.2021 року, дізнавачем було проведено огляд автомобіля «Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 » на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_1 , що підтверджується його власними поясненнями, згідно з яких він добровільно з`явився до райвідділу та добровільно надав можливість в його присутності оглянути автомобіль. Скарг чи зауважень щодо проведення цієї процесуальної дії ні від власника, ні від інших учасників не надходило. Вказані обставини і не заперечуються ОСОБА_1 та його захисником в суді апеляційної інстанції. 
Апеляційним судом перевірено умови та процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди, а тому суд приходить до висновку про відсутність істотних порушень процесуального закону під час огляду автомобіля в ході процесуальної дії, зафіксованої в протоколі огляду місця події від 03 березня 2021 року та визнання зазначеного доказу недопустимим.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 та його захисника з приводу того, що коли він приїхав на наступний день на територію райвідділу, дверці та багажник автомобіля були відкриті, апеляційний суд враховує, що особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності не ставиться під сумнів вилучені під час огляду його автомобіля об`єкти та знаряддя лову, зокрема їх кількість та вміст, а тому вказані зауваження ОСОБА_1 в цілому не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.
З врахуванням викладеного, під час розгляду апеляційної скарги захисника-адвоката Міхненка С.С. апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 4 ст. 85 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни - відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу адвоката Міхненка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП, – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Житомирського
       апеляційного суду                                                                     С.М. Зав`язун