ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року

м. Харків

справа №953/16289/20

провадження №22-ц/818/3433/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач –  ОСОБА_1 
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з заробітної картки
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року у складі судді Поліщук Т.В.,,-
в с т а н о в и в:

07.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк», Банк), у якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, що були безпідставно списані із заробітної картки № НОМЕР_1 , інфляційні втрати та пеню.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані із заробітної картки грошові кошти за період з 22.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 39 555 грн. 86 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення у вказаній частині, яким у задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Вказує, що Умови та правила надання банківських послуг , що розміщені на офіційному сайті Банку, є публічною офертою, що містить істотні умови і правила надання послуг Банком і його партнерами , до якої приєднується клієнт , підписуючи заяву у відділені Банку.
Пунктом 1.1.3.1.6 Умов договору клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта , відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті Банку по цьому договору , при настанні строків платежів , а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору. 
Вважає, що списання коштів не є власними, одноособовими діями Банку, а є уповноваженням позичальника Банку на виконання невиконаного відповідачем зобов`язання на підставі умов договору , які погоджені сторонами та прийняті ними до виконання, що не протирічить діючому законодавству та самій волі позичальника. 
У відзиві на апеляційну  ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» - без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року -без змін. 
Зазначає, що всі доводи апелянта зводяться до того, що він на законних підставах проводив списання грошових коштів з рахунку позивача для отримання заробітної плати, посилаючись, на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг яку підписала позивач 03.08.2010 при отриманні кредитного ліміту 03.08.2010 на платіжну картку. Однак доказів цьому відповідачем не надано. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
З апеляційної скарги убачається, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року оскаржується АТ КБ «ПриватБанк» в частині задоволених позовних вимог. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не маючи розпорядження позивача та законних на то підстав на списання коштів у відповідності до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, неправомірно автоматично списав кошти із зарплатної картки позивача. Доказів наявності інших підстав для автоматичного списання коштів відповідачем суду не надано. За період з 22.12.2017 по 30.11.2020 з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 відповідачем безпідставно списана сума 39555,86 грн., яка останнім не оспорювалася.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 працює в ДУ «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 19.12.2017 по теперішній час на посаді провідного юрисконсульта (наказ від 18.12.2017). Перерахування заробітної плати через установу АТ КБ «ПриватБанк» здійснюється на підставі договору про розрахункове касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток № 13115000083 від 16.01.2013. Будь-яких виконавчих проваджень та інших встановлених законодавством документів, передбачених для утримання із заробітної плати не має. Утримання із заробітної плати ОСОБА_1 не проводяться, що підтверджується довідкою ДУ «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 21.09.2020 № 2.0/7355 (а.с.29 т.1).
Відповідно до положень ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним на утримання працівника і його сім`ї.
       Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.
За приписами Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, а також кошти, що знаходяться на рахунках у баках та інших фінансових установах, здійснюється лише щодо боржника і тільки за виконавчими документами.
Доказів, що ОСОБА_1 є боржником у зобов`язанні, стягувачем за яким є АТ КБ «ПриватБанк», та про наявність виконавчого провадження, матеріали справи не містять. 
З виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що за період з 20.12.2017 по 30.11.2020 банком проводилось автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості, а саме, по карті НОМЕР_3 - 22.12.2017 на суму 587,20 грн.; по карті 41**91 - 15.02.2018 на суму 140,92 грн.; по карті 88**94 - 15.02.2018 на суму 404,08 грн.; по карті 41**91 - 27.02.2018 на суму 1553,23 грн.; по карті НОМЕР_4 на суму 545,00 грн.; по карті 41**91 – 12.04.2018 на суму 49,23 грн.; по карті 41**91 - 01.08.2018 на суму 16,73 грн.; по карті 41**91 – 30.08.2018 на суму 0,38 грн.; по карті 41**91 – 14.01.2019 на суму 0,50 грн.; по карті 41**91 – 30.01.2019 на суму 0,50 грн.; по карті 41**91 – 14.02.2019 на суму 835,00 грн.; по карті 41**91 – 25.02.2019 на суму 0,25 грн.; по карті 41**91 – 28.03.2019 на суму 0,25 грн.; по карті 41**91 – 15.05.2019 на суму 880,00 грн.; по карті 41**91 – 30.05.2019 на суму 778,54 грн.; по карті 41**91 – 30.05.2019 на суму 2012,50 грн.; по карті 41**91 – 26.06.2019 на суму 541,42 грн.; по карті 41**91 – 29.07.2019 на суму 0,50 грн.; по карті 41**91 – 15.08.2019 на суму 182,70 грн.; по карті 41**91 – 30.08.2019 на суму 0,50 грн.; по карті 41**91 – 05.09.2019 на суму 30,00 грн.; по карті 41**91 – 13.09.2019 на суму 1000,00 грн.; по карті 41**91 – 15.10.2019 на суму 1760,00 грн.; по карті 41**91 – 22.10.2019 на суму 60,00 грн.; по карті 41**91 – 25.11.2019 на суму 0.50 грн.; по карті 41**91 - 29.11.2019 на суму 2415,00 грн.; по карті 41**91 – 30.01.2020 на суму 2415,00 грн.; по карті 41**91 – 30.01.2020 на суму 2420,88 грн.; по карті 41**91 – 14.02.2020 на суму 247,07 грн.; по карті 41**91 – 06.03.2020 на суму 30,00 грн.; по карті 41**91 – 08.03.2020 на суму 11,83 грн.; по карті 41**91 – 10.03.2020 на суму 0,50 грн.; по карті 41**91 – 27.03.2020 на суму 94,24 грн.; по карті 41**91 – 27.03.2020 на суму 58,65 грн.; по карті 41**91 - 30.03.2020 на суму 841,10 грн.; по карті 41**91 – 30.03.2020 на суму 2417,15 грн.; по карті 41**91 – 15.05.2020 на суму 1285,00 грн.; по карті 41**91 – 29.05.2020 на суму 1258,42 грн.; по карті 41**91 – 14.08.2020 на суму 1080,00 грн.; по карті НОМЕР_5 – 28.08.2020 на суму 3654,41 грн.; по карті 41**91 - 28.08.2020 на суму 1074,73 грн.; по карті 41**91 - 15.09.2020 на суму 1175,00 грн.; по карті 41**91 – 30.09.2020 на суму 1151,36 грн.; по карті 41**91 – 30.09.2020 на суму 2310,49 грн.; по карті 41**91 – 02.10.2020 на суму 15,47 грн.; по карті 41**91 – 12.10.2020 на суму 71,40 грн.; по карті 41**91 – 12.10.2020 на суму 85,34 грн.; по карті 41**91 - 15.10.2020 на суму 100,00 грн.; по карті 41**91 – 30.10.2020 на суму 973,22 грн.; по карті 41**91 – 13.11.2020 на суму 1205,00 грн.; по карті 41**91 – 17.11.2020 на суму 11,74 грн.; по карті 41**91 – 25.11.2020 на суму 1,00 грн.; по карті НОМЕР_5 – 30.11.2020 на суму 1159,81 грн.; по карті 41**91 – 30.11.2020 на суму 4025,00 грн. (а.с.20-46 т.2).
У відповіді від 10.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200526/5427 АТ КБ «ПриватБанк» на звернення ОСОБА_1 від 22.05.2020, зазначав, що 03.08.2010 між сторонами укладений договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, та в зв`язку з невиконанням умов договору виникла заборгованість (а.с.14-19 т.1).
Крім того, у відповіді від 11.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200603/14048 АТ КБ «ПриватБанк» на звернення ОСОБА_1 від 28.05.2020, зазначав, що за умовами договору про надання банківських послуг б/н від 03.08.2010, укладеному між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 , у користування позивача надана платіжна картка «Універсальна» № НОМЕР_6 , термін дії якої сплив 31.01.2014 (а.с.20-24 т.1).
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо списання грошових коштів з банківського рахунка без розпорядження клієнта, що регулюється нормами ст. 1071 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.
Згідно з ч. 3 ст. 1066 цього Кодексу банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 1067 цього Кодексу договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.
Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
У пункті 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.
Згідно із пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.
У статті 26.1. цього Закону передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.
Згідно з пунктом 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтями 76, 77, 81,89 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не надано жодних доказів про наявність між сторонами чинного кредитного договору, за умовами якого передбачено погоджене сторонами право Банку здійснювати договірне списання грошових коштів зі всіх рахунків Позивача в Банку в будь яких валютах (у тому числі з рахунків, що будуть відкриті позивачем у майбутньому), реквізити яких банк визначить самостійно, в сумах, необхідних для виконання грошових зобов`язань клієнта перед Банком.
Доказів укладення між сторонами договору шляхом підписання анкети-заяви від 03.08.2010, як на це посилається апелянт, матеріали справи не містять. Копія вказаного договору АТ КБ «ПриватБанк» не надана ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції. 
Матеріали справи також не містять доказів, що договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 на отримання заробітної плати, містив реквізити кредитного договору, передбачав реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання коштів без розпорядження клієнта. 
За період з 22.12.2017 по 30.11.2020 з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 відповідачем безпідставно списані грошові кошти у розмірі 39555,86 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку та не оспорюється відповідачем. 
Позивач не надавала Банку розпорядження на списання грошових коштів з її карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який зараховувалася її заробітна плата.
Доказів наявності інших підстав для автоматичного списання коштів відповідачем матеріали справи не містять. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт списання коштів без будь-якого його розпорядження та відсутність договору між сторонами щодо списання коштів із карткового рахунку без розпорядження клієнта, із якої отримує позивач заробітну плату, а тому таке списання здійснено з порушенням норм ст. 1071 ЦК України.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності списання коштів з карткового рахунку позивача (судового рішення, особистого розпорядження позивача, тощо).
За наведених обставин не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу правомірного списання коштів з рахунку ОСОБА_1 , з посиланням на те, що позивач підписуючи анкету-заяву від 03.08.2010 також погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, якими передбачено договірне списання коштів з будь-яких рахунків позивача. Доказів підписання анкети-заяви від 03.08.2020 відповідачем суду не надано. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст.ст.367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року в частині задоволених позовних вимог – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина