УХВАЛА             
 
17 травня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 465/2569/13-ц
провадження № 61-2917св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М, Цяцяка Р. П.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій.
 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У березні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій.
 
Позов мотивований тим, що 10 жовтня 2003 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір зберігання, за яким ОСОБА_5 передав позивачу на зберігання нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 10 жовтня 2010 року.
 
По закінченню договору зберігання, оглянувши приміщення ОСОБА_5 відмовився його приймати, мотивуючи тим, що приміщення пошкоджене, зокрема в ньому демонтована сантехніка, вибиті вікна, двері, відсутня електропроводка, пошкоджені стіни, підлога, відключені комунікації. У  ОСОБА_5 була заборгованість за договором зберігання у сумі 16 000,00 грн. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 уклали додаткову угоду до договору зберігання, відповідно до якої ОСОБА_1 виплатив компенсацію за зазначене приміщення з урахуванням заборгованості ОСОБА_5 в розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується розпискою ОСОБА_5 . Згідно умов додаткової угоди нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , залишається у власності ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_5 зобов`язався переоформити всі правовстановлюючі документи на ОСОБА_1 .
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2 . Позивач звернувся до відповідача з вимогою переоформити нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не заперечила, проте ухилялася від вчинення дій для переоформлення права власності.
 
Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати відповідача передати у власність нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, що позначене на поверховому плані під літерами 88-1, 88-2, 88-9, 88-10, 88-11 за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2013 року позов задоволено. 
 
Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 у власність нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення площею 58,00 кв. м, що позначене на поверховому плані під літерами 88-1, 88-2, 88-9, 88-10, 88-11, в будинку АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій закрито.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
 
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2013 року - скасовано, провадження у справі закрито.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2020 року до Верховного Суду,  ОСОБА_4 (особа, яка набула у власність спірне приміщення 19 червня 2013 року), посилаючись на порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Франківського районного суду м. Львова.
 
23 березня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій призначити до судового розгляду.
 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              А. І. Грушицький

                                                                                                                          В. С. Висоцька

                                                                                                                          І. В. Литвиненко