Ухвала
 
31 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/199/19
провадження № 61-8472ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Асташкіна» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Асташкіна» про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за комунальні послуги,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Обслуговуючого кооперативу «Асташкіна» (далі - ОК «Асташкіна») щодо нарахування йому вартості послуг за користування житлом та плати за користування комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2017 року без урахуванням 75 % знижки, встановленої пунктами 4,5 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати ОК «Асташкіна» провести перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за користування комунальними послугами за вказаною адресою за період з 01 вересня 2017 року з урахуванням 75 % знижки, встановленої пунктами 4,5 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
 
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . З 25 травня 2017 року він має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають пільги, та, зокрема користується 75 % знижкою на житлово-комунальні послуги. З вересня 2017 року спільне майно будинку, в якому він проживає передано на баланс ОК «Асташкіна», який нараховує та виставляє рахунки на сплату вартості житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається пільга у вигляді 75 % знижки плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. м загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. м на сім`ю.). Згідно з пунктом 5 частини першої статті 12 вказаного Закону учасникам бойових дій надається пільга 75 % знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Зі змісту рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за вересень 2017 - грудень 2018 року відповідач нараховує йому повну вартість житлово-комунальних та інших послуг. Відповідач не реагує на його звернення щодо необхідності врахування вказаних пільг.
 
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії ОК «Асташкіна» щодо нарахування ОСОБА_1 вартості послуг за користування житлом та плати за користування комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2017 року без урахуванням 75 % знижки, встановленої пунктами 4,5 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язано ОК «Асташкіна» провести ОСОБА_1 перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за користування комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2017 року з урахуванням 75 % знижки, встановленої пунктами 4,5 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року Апеляційну скаргу ОК «Асташкіна» залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року - без змін.
 
20 травня 2021 року ОК «Асташкіна» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову в цій справі є визнання протиправними дій обслуговуючого кооперативу щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, зобов`язання провести перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за комунальні послуги.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. 
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Доводи заявника про неврахування судами правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-951цс16 не заслуговують на увагу, оскільки обставини, встановлені судами у справі         № 6-951цс16 не є подібними до обставин, встановленими судами попередніх інстанцій в цій справі. Судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі № 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018року у справі № 2/1712/783/2011, від 26 червня 2018 у справі    № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі № 522/2732/16-ц). У справі                № 6-951цс16 предметом позову було визнання протиправними, незаконними і такими, що втратили чинність, протоколів та рішень зборів гаражно-будівельного кооперативу щодо обрання уповноважених представників членів кооперативу та щодо інших організаційних питань. Натомість в цій справі предметом позову є визнання протиправними дій обслуговуючого кооперативу щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, зобов`язання провести перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за комунальні послуги. Тобто предмети позову в цих справах, обрані позивачами способи захисту і права та інтереси, на захист яких спрямовано позови є різними.
 
Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».
 
В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження           № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року). 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначення в постанові Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОК «Асташкіна» про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Асташкіна» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Асташкіна» про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок заборгованості та вартості послуг за користування житлом і плати за комунальні послуги.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко