Ухвала
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 331/4733/20
провадження № 61-4167ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 376 400 грн, які були понесені у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастроу у Запорізькій області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області Мізерної О. А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (справа № 318/2377/19), що складаються із: витрат, пов`язаних зі складанням запиту від 10 вересня 2019 року - 8 800 грн; витрат, пов`язаних зі складанням клопотання від 01 жовтня 2019 року - 79 200 грн; витрат, пов`язаних зі складанням заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 15 листопада             2019 року, з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; витрат, пов`язаних зі складанням заяви про надання доказів від 02 березня 2020 року з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; пов`язаних зі складанням заяви від 02 грудня 2019 року з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; пов`язаних зі складанням заяви про надання доказів від 03 грудня 2019 року з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; пов`язаних з підготовкою позовної заяви - 79 200 грн; пов`язаних зі складанням заяви про надання доказів від 02 березня 2020 року з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; витрат, пов`язаних зі складанням заяви про надання доказів від 06 лютого 2020 року з попереднім опрацюванням матеріалів, законодавчої бази, що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах - 8 800 грн; витрат, пов`язаних зі складанням відзиву на апеляційну скаргу - 79 200 грн; витрат, пов`язаних з ознайомленням з матеріалами справи - 2 200 грн, а також, витрат, пов`язаних з особистою участю в судовому засіданні в апеляційному суді в м. Дніпро в розмірі 13 200 грн.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що постановою Геокадастру                   від 24 жовтня 2019 року № 768/0/92-19-ДК/0185/По/08/01-19 про накладення адміністративного стягнення, на нього накладено штраф за самовільне використання земельної ділянки площею 1,34 га. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року постанову Геокадастру                            від 24 жовтня 2019 року № 768/0/92-19-ДК/0185/По/08/01-19 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 скасовано, як незаконну. 17 березня 2020 року він звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з вимогою вирішити добровільно сплату понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в загальному розмірі 376 400 грн, проте, листом від 25 березня 2020 року № Д-129-215/6-20 йому було відмовлено у відшкодуванні шкоди, у зв`язку з тим, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області оскаржило рішення суду першої інстанції, тому дані питання будуть вирішені після перегляду судового рішення апеляційним судом. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, залишено без задоволення, рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року залишено без змін. ОСОБА_1 вважає, що судові витрати, які були понесені ним при розгляді справи, є збитками, які підлягають стягненню з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, однак станом                          на 26 вересня 2020 року, тобто пройшло чотири місяці з дати прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду, їх відшкодовано не було, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 14 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Запорзіького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, відмовив у відкритті провадження у справі. Роз`яснив ОСОБА_1 право звернення до суду, який розглядав адміністративну справу щодо можливості відшкодування судових витрат в порядку передбаченому статтями КАС України, за наявності законних підстав.
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306425201 заявник отримав вказану ухвалу 09 квітня 2021 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 10 квітня 2021 року. Вимоги ухвали заявником виконано.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду                       м. Запоріжжя від 14 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду                від 24 лютого 2021 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вимоги про повернення понесених процесуальних витрат мають розглядатися за правилами цивільного судочинства. Він звертався з вказаним позовом до адміністративного суду, однак ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року йому було відмовлено у відкритті провадження з підстави, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами першою-третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
 
Пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
За змістом зазначених норм за своєю правовою природою судові витрати, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством і лише в тому процесі, в якому розглядалась справа.
 
Судові витрати в адміністративній справі, зокрема ті, що пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, витрати сторін та їх їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, за відрив від звичайних занять є процесуальними витратами, які стягуються у порядку, визначеному КАС України.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних відносин.
 
Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина друга статті 141 ЦПК України).
 
Отже, за правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи.
 
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша та друга статті 22 ЦК України).
 
Отже, зазначені ОСОБА_1 судові витрати не є шкодою чи збитками у розумінні статей 22 та 1166 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як матеріальні збитки, оскільки є витратами, що пов`язані з розглядом справи в суді, і випливають із процесуальних відносин, а не з матеріально-правових.
 
Отже, судові витрати не є тотожними заподіяній шкоді чи матеріальним збиткам та не набувають відповідних ознак унаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому процесуальним законом порядку.
 
Законодавством не передбачено можливості стягнення судових витрат в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення цих витрат і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.
 
Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц,                від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі             № 489/5045/18.
 
Верховний Суд звертає увагу на те, що приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18, від 28 квітня             2020 року у справі № 607/15692/19).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 186, пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а якщо зазначені обставини встановлені після відкриття провадження у справі - закриває провадження.
 
Отже, судові витрати, понесені в адміністративній справі не є шкодою, що може бути відшкодована у цивільній справі шляхом подання цивільного позову, такі витрати, розподіляються виключно за правилами, встановленими КАС України. Питання про розподіл судових витрат, понесених під час розгляду адміністративної справи, вирішує у встановленому процесуальним законом порядку відповідний адміністративний суд, а не загальний суд у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства.
 
З огляду на викладене, суд першої інстанцій, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у даній справі. 
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев 
 
В. С. Жданова
 
                                                                                                                      Є. В. Коротенко