ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3752/21 Справа № 204/5810/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року                                                                 м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді - Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

       У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.1-61).
       В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31 серпня 2013 року та при підписанні такої анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 5 000,00 грн..
       Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, тоді як відповідач за вказаним договором зобов`язання не виконав, внаслідок чого, станом на 31 серпня 2020 року, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 10 459, 84 грн., яка складається з: 7 175, 39 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 284, 45 грн. – заборгованість за простроченими відсотками.
       У зв`язку з чим, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102, 00 грн..
       Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 70-71).
       Не погодившись з указаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.77-93).
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості разом з випискою про рух коштів по рахункам відповідача і не дав оцінки довідкам Банку про видані картки та про зміну умов кредитування, яка містить відомості щодо тарифів за карткою.
       Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 31 серпня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 13).
       У позовній заяві позивачем зазначено, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано у користування кредитну картку, на підтвердження чого надав довідку про отримані картки (а.с. 11).
       21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», при цьому відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПриватБанк».
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів визначення сторонами розміру кредиту, отримання відповідачем суми кредиту, а також ознайомлення відповідача, як споживача послуг, з процентною ставкою по кредиту, та про розміри і підстави відповідальності за невиконання умов кредитування, що в свою чергу виключає стягнення заборгованості за непідтвердженими кредитними правовідносинами, тому відмовив у задоволенні позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 284, 45 грн. – заборгованості за простроченими відсотками, оскільки такий висновок суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального закону та висновкам, викладеним у Постанові Верховного суду України від 30 вересня 2020 року у справі № 173/1384/18 (провадження № 61-9880св19) та правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
       Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 7 175, 39 грн., виходячи з наступного.
       Так, в анкеті-заяві від 31 серпня 2013 року сума кредитного ліміту не зазначена. 
       Однак, відповідно до довідки банку, протягом всього періоду користування відповідачем кредитною карткою кредитний ліміт по ній змінювався: 01.10.2016 року було збільшено до 5 000, 00 грн., потім, 25.07.2018 року, його зменшено до 0, 00 грн. (а.с.12).
       Матеріалами справи, зокрема, довідкою про перевипуск кредитних карт відповідача встановлено, що картка перевипускалася 08.09.2014 року, 07.10.2017 року, 10.08.2018 року (а.с.11).
       Виписками про рух коштів по карті відповідачки встановлено, що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою до жовтня 2017 року, тобто, погодилася зі зміною кредитного ліміту по картці (а.с.53-57).
       Відповідно до розрахунку банку, сума заборгованості відповідача за простроченим тілом кредиту становить 7 175, 39 грн.. З указаного розрахунку видно, що банком окремо нараховано заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 7 175, 39 грн. та окремо заборгованість за простроченими відсотками у сумі 3 284, 45 грн..
       Тобто, висновок суду першої інстанції про те, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позивальнику в користування, є помилковим та спростовується матеріалами справи та наявним у них розрахунком заборгованості. (а.с.10).
       Свого розрахунку відповідач не надав.
       Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів дійшла висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 7 175, 39 грн..
       На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню судові витрати у сумі 1441, 97 грн. - за розгляд справи у суді першої інстанції та 2 162, 95 грн. - за розгляд справи в апеляційному суді, а всього 3 604, 92 грн..
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 7 175, 39 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 7 175, 39 грн..
       В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 3 604, 92 грн..
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: І.Ю. Ткаченко

                                                                                        М.М. Пищида