28.04.21
22-ц/812/877/21
Справа №485/815/20 
Провадження № 22-ц/812/877/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 квітня 2021 року                                                                         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
при секретарі судового засідання - Біляєвій В.М.,
за участі представника стягувача - Гофман О.Є.,
боржника - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 

апеляційну скаргу
акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року, постановлену головуючим суддею Яворським С.Й., дата складання повного тексту не зазначена, за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко Алли Володимирівни, стягувач - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В., стягувач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі -– АТ «Ощадбанк»).
Обґрунтовуючи скаргу вказував, що 17 лютого 2021 року йому стало відомо, що його рахунок для виплати заробітної плати заблоковано в АКБ «Індустріалбанк», у зв`язку з накладанням арешту Снігурівським районним відділом державної виконавчої служби (далі-Снігурівський відділ ДВС).
Наступного дня він звернувся до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з розрахункового рахунку і з`ясував, що у старшого державного виконавця цього відділу Дмитроченко А.В. перебуває виконавче провадження №64046609, відкрите 05 січня 2021 року на підставі виконавчого листа №2/485/354/20, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 03 листопада 2020 року про стягнення з нього на користь АТ «Ощадбанк» боргу у сумі 47922 грн.81 коп.
Крім того, 05 січня 2021 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна коштів боржника, згідної якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках на його ім`я, а саме на рахунок НОМЕР_1 , відкритого в АКБ "Індустріалбанк" на який він отримує заробітну плату за місцем роботи - Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв філії" Пасажирська компанія" АТ"Українська залізниця".
Вказане підтверджується довідкою про заробітну плату та випискою із рахунку банку.
Належним чином його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь АТ"Державний ощадний банк України" боргу в сумі 47922,81 грн. Вважає постанову про арешт коштів боржника ВП №64046609 від 05.01.2021 року, винесеною безпідставно та передчасно, та такою, що порушує його законні права, позбавляє . можливості отримати заробітну плату з цього рахунку.
Враховуючи вищевикладена, заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , який відкрито в АКБ "Індустріалбанк", та на який зараховується заробітна плата скаржника, та зобов`язати зняти арешт з даного рахунку.
Ухвалою Снігурівського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В. зняти арешт у виконавчому провадженні № 64046609 з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АКБ "Індустріалбанк" на ім`я ОСОБА_1 .
В решті частини скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу в частині задоволення скарги скасувати.
Зокрема вказували, що АТ «Ощадбанк» не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду та постанови Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц.
Більш того, заявником доказів на підтвердження того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом матеріали справи не містять.
АКБ «Індустріалбанк», на який норами ст.53 Закону України «По виконавче провадження» покладений обов`язок визначити статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на рахунок виконав. Такі дії свідчить про те, що Банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
Отже, рахунок № НОМЕР_2 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, та втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набувають статусу вкладу.
Правом на подачу відзиву ОСОБА_1 та відділ ДВС не скористалися.
У суді апеляційної інстанції представника АТ «Ощадбанк» апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.
ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Відділ ДВС свого представника у судове засівання не направили. На електронну пошту суду апеляційну інстанції надійшла заява в якій просили розглядати справу без їх участі та задовільнити апеляційну скаргу стягувача.
В силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України вищенаведене не перешкоджає розгляду справи за відсутності особи, яка не з`явилася.
Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених ст. 367 ЦПК України межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у червні 2020 року АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2020 року позов задоволено. З ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 922 грн.81 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.
03 листопада 2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області на виконання вищезазначеного рішення видано виконавчий лист (а.с.117).
05 січня 2021 року старшим державним виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64046609 (а.с.115) та постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після внесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.116).
Не погоджуючись з накладеним арештом на рахунок на який він отримує заробітну плату ОСОБА_1 звернувся до начальника Снігурівського відділу ДВС із заявою про зняття арешту з його зарплатного рахунку. (а.с. 114).
Начальником Снігурівського відділу ДВС відмовлено, оскільки відсутні підстави для зняття арешту з зарплатного рахунку, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.127-128).
Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 вказував, що старший державний виконавець відділу при винесенні постанови про накладення арешту не дотримався норм ЗУ «Про виконавче провадження», внаслідок чого вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а саме те, що арешт накладено на рахунок на який він отримує заробітну плату.
Задовольняючи скаргу частково суд першої інстанції вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 , у зв`язку із чим він позбавлений можливості отримання заробітної плати. А відтак накладення арешту на кошти боржника, а саме: кошти які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АКБ "Індустріалбанк", який використовується ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати, суперечать приписам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.
За змістом ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з п.7 ч.3 ст.18 Закону Закон № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 56 Закон № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до ч.2 ст.48 Закон № 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст.18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ч.3 ст.52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абз.2 ч.2 ст.59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).
Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.
Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.
Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.
Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала. Також висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц.
Рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АКБ "Індустріалбанк" використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати, підтвердженням чого є довідка про надходження заробітної плати та інших прирівняних до неї платежів на карткові рахунки Позичальника виданої 24 лютого 2021 року начальником РВ у м. Миколаїв АКБ "Індустріалбанк" та довідкою про доходи виданої ВП Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв філії "Пасажирська компанія" АТ "Українська залізниця" № 19 від 24 лютого 2021 року (а.с.111,112).
Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , який не виконав судове рішення, державний виконавець у постанові від 05 січня 2021 року зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, державним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог ЗУ «Про виконавче провадження».
В свою чергу, АКБ "Індустріалбанк", на який нормами ст. 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
За таких обставин, рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій не врахував, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку, який належить ОСОБА_1 стали його власністю та набули статусу вкладу, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 та зобов`язання старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В. зняти арешт у виконавчому провадженні № 64046609 з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АКБ "Індустріалбанк" на ім`я ОСОБА_1 .
Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.
Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому висновок суду про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги АТ «Ощадбанк» та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Снігурівського відділу ДВС.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                 Ж.М. Яворська
Судді                                                                         Т.М. Базовкіна
Л.М. Царюк
Повний текст складено 28 квітня 2021 року.