ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/943/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №706/1878/18 Категорія: 310000000 	Олійник М. Ф. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       10 червня 2021 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Любченко Т.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року (повний текст рішення складено 10 лютого 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, – 
в с т а н о в и в :

У 2018 році позивачі, які є батьком та бабусею дитини, звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, посилаючись на такі обставини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 є рідною бабусею дитини. 
ОСОБА_5 народився і мешкав з батьками в АДРЕСА_1 . 
З серпня 2017 року відповідачка із сином проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 , де орендує житло. 
ОСОБА_2 продовжує проживати за тією ж адресою по АДРЕСА_3 , в однокімнатній ізольованій квартирі з усіма зручностями загальною площею 32 кв. м., в якій створено належні умови для перебування сина. ОСОБА_2 любить сина, з яким склалися близькі теплі відносини, бере участь в його матеріальному забезпеченні, дає особисто гроші, здійснює переказ коштів відповідачці, оплачує лікування сина, купує йому подарунки. 
ОСОБА_2 також вказав, що з вересня 2018 року працює інженером-проектувальником в ТОВ «Ековізіон» з двома вихідними днями - субота та неділя, щоб систематично особисто спілкуватися з сином цілий вихідний день. 
До травня 2018 року ОСОБА_2 спілкувався і брав участь у вихованні сина у присутності відповідачки, разом вони відвідували громадські місця розваг для дитини. 
З травня 2018 року відповідачка почала перешкоджати ОСОБА_2 особисто спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. Вона не відповідала на усні звернення і телефонні дзвінки з питання зустрічей і спілкування з сином, ігнорує обговорення питань його виховання, оздоровлення та відпочинку. При спробах зустрічі з сином двері квартири відповідачка не відкривала, а за дверима чути кроки і голос сина. 
З кінця травня і в червні 2018 року ОСОБА_5 знаходився у свого рідного діда, батька відповідачки - ОСОБА_6 , по АДРЕСА_4 мешкають інші рідні ОСОБА_5 - баба ОСОБА_3 і дід ОСОБА_7 , яким відповідачка не дозволяє спілкуватися з онуком і брати участь у його вихованні.
Рідні для ОСОБА_5 - баба ОСОБА_3 і дід ОСОБА_7 є пенсіонерами, зареєстровані і проживають у власному будинку за адресою: АДРЕСА_5 . Згідно з актом обстеження умов їх проживання, складеного посадовими особами Верхняцької селищної ради, в будинку є всі необхідні умови для проживання, виховання, розвитку та навчання онука, є книжки, іграшки, ігри. Стосунки в сім`ї добропорядні та доброзичливі, члени сім`ї підтримують і допомагають один одному. 
Позивачі бажають спілкуватися з ОСОБА_5 і просили відповідачку про це, однак остання з різних причин чинить перешкоди, порушує не тільки їх права, але і права дитини на спілкування і виховання з боку батька і баби. Добровільно домовитися з відповідачкою щодо встановлення графіку спілкування з ОСОБА_5 позивачам не вдається. 
Артему більше 4 років, у позивачів склались з ним теплі стосунки, він – здорова і розвинена дитина, не потребує постійної турботи зі сторони матері, не має протипоказань за станом здоров`я перебувати за місцем проживання позивачів та виїжджати з ними на відпочинок. 
В даному випадку насамперед слід захистити інтереси ОСОБА_5 , який має право рости під опікою і відповідальністю обох батьків і родини. Позивачі здатні забезпечити належний догляд, гідні умови виховання та дотримання режиму під час перебування у них ОСОБА_5 . 
Батько бажає особисто спілкуватись з сином без обмежень їх місця перебування, без присутності відповідачки: кожної неділі з 10 год. до 20 год., кожен день народження сина з 10 год. до 14 год., святкувати з сином Новий рік один раз у два роки з 16 год. 31 грудня до 16 год. 1 січня, щорічно протягом двох тижнів під час його відпустки і зобов`язується своєчасно повертати сина до місця його проживання. Баба бажає особисто спілкуватися з онуком без обмежень їх місця перебування, без присутності відповідачки кожного року з 1 по 18 червня з поверненням онука до місця проживання. 
У позові просили усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей батька з сином таким чином:
- систематичні побачення один раз на тиждень у неділю з 10 год. до 20 год. за місцем фактичного проживання батька або в громадських місцях для навчання або відпочинку без обмежень їх місця перебування без присутності відповідачки ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання;
- кожен день народження сина, а саме 13 серпня кожного року, з 10 год. до 14 год. без присутності відповідачки ОСОБА_1 , без обмеження їх місця перебування з поверненням сина до місця проживання;
- один раз у два роки з 16 год. 31 грудня до 16 год. 1 січня для святкування новорічного свята разом з батьком без обмеження місця прогулянок і святкування без присутності відповідачки ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання;
- щорічно протягом двох тижнів під час відпустки батька для спільного відпочинку на території України без присутності відповідачки ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання. 
Усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей бабусі з онуком таким чином:
кожного року з 1 по 18 червня за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_5 , без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку на території України без присутності відповідачки ОСОБА_1 з поверненням онука до місця проживання;
Також просили стягнути з відповідачки ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_2 в розмірі 704,80 грн. та на користь ОСОБА_3 в розмірі 704,80 грн. 
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року позов задоволено частково.
Ухвалено усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей батька з сином таким чином:
- систематичні побачення один раз на тиждень у неділю з 10 години до 18 години за місцем фактичного проживання батька або в громадських місцях для навчання або відпочинку без обмежень їх місця перебування без присутності матері ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання, перші дві зустрічі – у присутності матері ОСОБА_1 ;
- кожен день народження сина, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10 години до 14 години без присутності матері ОСОБА_1 , без обмеження їх місця перебування з поверненням сина до місця проживання;
- один раз у два роки з 16 години 31 грудня до 16 години 1 січня для святкування новорічного свята разом з батьком без обмеження місця прогулянок і святкування без присутності матері ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання;
- щорічно протягом двох тижнів під час відпустки батька для спільного відпочинку на території України без присутності матері ОСОБА_1 з поверненням сина до місця проживання. 
Ухвалено усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з онуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей бабусі з онуком таким чином:
- кожного року в період з 01 по 18 червня протягом одного тижня за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_5 без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку на території України без присутності матері ОСОБА_1 з поверненням онука до місця проживання. 
У задоволенні решти вимог позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_2 в розмірі 648,42 грн. та на користь ОСОБА_3 в розмірі 274,10 грн. 
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із необхідності забезпечення захисту найкращих інтересів дитини. Суд визнав, що визначення саме таких способів участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, її віковим потребам, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання сина. На переконання суду, саме такі способи спілкування забезпечуватимуть розумний баланс участі обох батьків у вихованні дитини. 
Разом з тим, суд відхилив доводи відповідачки про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.
Усуваючи перешкоди у спілкуванні бабусі з онуком, суд виходив з того, що існування перешкод з боку відповідача щодо участі бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідачкою не заперечувалось. Тому дійшов висновку про необхідність встановлення графіку зустрічей дитини з бабусею протягом одного тижня в період з 1 по 18 червня за місцем її проживання без присутності матері ОСОБА_1 .
Рішення оскаржено відповідачкою в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що біологічний батько дитини на момент винесення оскаржуваного рішення був безробітнім, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 42942,58 грн., його внесено до Єдиного реєстру боржників. Син ОСОБА_5 батька не любить, не бажає з ним бачитись, батьком вважає іншого чоловіка, діда з бабою не пам`ятає. Зустрічі з біологічним батьком погіршують психологічний та фізіологічний стан дитини, що підтверджує довідкою.
Акт обстеження житлових умов позивача ОСОБА_3 не відповідає дійсності. У будинку лише дві житлові кімнати, в одній з яких проживає баба та тітка дитини, яка має захворювання ДЦП і яка не може себе самостійно обслуговувати, в іншій кімнаті дід (батько позивача), який зловживає спиртними напоями і батько дитини, коли приїздить погостювати до своїх батьків і якого маленький син дуже боїться та не хоче бачити.
Суд не врахував позицію дитини, яка в судовому засіданні чітко виразила небажання бачитися з батьком, бабою та дідом, тим більше, що останніх він не пам`ятає взагалі, а батько у нього викликає страх.
Висновок органу опіки та піклування виконкому Амур- Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради №5/5-227 від 16 липня 2019 року, на який послався суд першої інстанції, не підлягає врахуванню, оскільки комісією з питань захисту прав дитини взагалі не була врахована думка дитини, не з`ясовано прихильність дитини до батьків, не було проведено консультаційного спілкування з дитиною та не враховано інтереси дитини.
Вказуючи, що зустрічі дитини з батьком та бабою не підуть дитині на користь, посилаючись на те, що дитина відповідно до закону має право, а не зобов`язана підтримувати з батьком прямих контактів, просить оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити, та встановити порядок побачень позивачів з малолітньою дитиною виключно в присутності матері.
У відзиві на апеляційну скаргу батько дитини, діючи через свого адвоката, виражає незгоду з позицією апелянтки. Доводи відзиву аналогічні висновкам суду. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення – залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією свідоцтва про народження батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 . 
Позивач ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 27.12.2017 шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 розірвано, що стверджується копією вказаного рішення, долученою до справи. 
Малолітній ОСОБА_9 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка є відповідачем у справі, що визнається сторонами.
Судовим наказом Христинівського районного суду Черкаської області від 12.07.2018 з позивача на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2018 і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідачка, з якою проживає дитина, чинить перешкоди позивачу, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та в її вихованні. Існування перешкод з боку відповідача щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не заперечується. 
Позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Ековізіон» інженером (довідка, т. 1, а.с. 9), позитивно характеризується за цим місцем роботи (т. 1, а.с. 10) та за попереднім місцем роботи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (т. 1, а.с. 8). Позитивно характеризувався і за попереднім місцем проживання в селищі Верхнячці, Черкаської області (т. 1, а.с. 11). В м. Дніпрі проживає в орендованому житлі по АДРЕСА_1 (договір оренди житлового приміщення від 13.04.2016 р., т.1, а.с. 23). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.03.2019 р. (т.1, а.с. 58), складеного управлінням – службою у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради, у квартирі створені належні умови для тимчасового перебування малолітньої дитини ОСОБА_4 , 2014 року народження.
У висновку органу опіки і піклування - виконкому Амур – Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради № 5/5-227 від 16.07.2019 р. зазначено, що відповідно до акта обстеження управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 26.06.2019 р. № 03/2818, за місцем проживання матері по АДРЕСА_6 , створені усі належні умови для проживання її разом з сином. В свою чергу мати - ОСОБА_1 зазначила, що з моменту проживання окремо один від одного, тобто з 2018 р. батько дитини матеріально не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жодного із тих обов`язків, які покладені на нього законодавством України. Зі слів матері - ОСОБА_1 під час кількох візитів батька хлопчик відчував емоційно -психологічну напругу, у нього виникало відчуття тривоги та страху перед батьком, оскільки батько неодноразово влаштовував сварки у присутності малолітнього сина. Як зазначала мати дитини, то вона не проти того, щоб син спілкувався з батьком, але в її присутності. При цьому батько - ОСОБА_2 зазначив, що після розірвання шлюбу колишня дружина під різними надуманими приводами перешкоджає його спілкуванню з сином. Також ОСОБА_2 заперечує той факт, що він мав намір залякувати дитину. На засіданні комісії було сказано, що батько хлопчика просто гучно стукав в двері. Батько неодноразово відвідував дитячий садок, який відвідує хлопчик. Він бажає спілкуватися зі сином та приймати участь в його вихованні. 
Відповідно до акта обстеження управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради від 05.03.2019 р. житлово - побутові умови проживання батька - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , задовільні та відповідні для можливого перебування дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Амур- Нижньодніпровського району міста Дніпра, орган опіки та піклування вважає за можливе встановити батькові - ОСОБА_2 , порядок побачень з малолітнім сином – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10 год. до 18 год. без присутності матері. Перші дві зустрічі у присутності матері(т.1, а.с. 227-228). 
Також органом опіки і піклування - виконкомом Амур – Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради суду надана правова позиція № 5/5-226 від 16.07.2019 р. про розв`язання спору щодо участі діда, баби у вихованні внука. Зазначено, що орган опіки та піклування не має повноважень надавати висновок до суду про розв`язання вказаного спору. Разом з тим орган опіки та піклування вважає, що у випадку встановлення судом фактів безпідставного чинення перешкод матір`ю ОСОБА_1 у спілкуванні дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабою, що не сприяє фізичному, розумовому розвитку дитини та її вихованню, порушує права та інтереси дитини, такі перешкоди мають бути усунені у спосіб, визначений судом, з урахуванням інтересів дитини (т. 1, а.с. 229-230).
Між сторонами виник спір про усунення батьку та бабусі дитини перешкод та визначення способу їхньої участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.
У частинах другій, третій статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до частин другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини.
Отже, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.
Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог, при цьому суд правильно врахував поведінку батька, вік та емоційний стан дитини, при оцінці висновків органів опіки та піклування в сукупності з іншими доказами частково з ним не погодився з урахуванням вимог частини шостої статті 19 СК України та виходячи з найкращих інтересів дитини.
За таких обставин колегія суддів вважає, що побачення батька з малолітньою дитиною в присутності матері дитини доцільне при перших двох зустрічах, тобто у спосіб, викладений у висновку органу опіки та піклування.
Поза увагою апелянтки залишилась стаття 141 СК України, якою встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частина третя статті 157 СК України). 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси останньої. 
Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що батько є безробітнім, спростовується матеріалами справи (батько дитини працює в ТОВ «Ековізіон» інженером (довідка, т. 1, а.с. 9), позитивно характеризується за цим місцем роботи (т. 1, а.с. 10), за попереднім місцем роботи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (т. 1, а.с. 8) та за попереднім місцем проживання в селищі Верхнячці Черкаської області (т. 1, а.с. 11)).
Наявність заборгованості за аліментами не є підставою для відмови батьку у спілкуванні та вихованні дитини.
Тому такий довід апеляційної скарги не спростовує висновок суду про необхідність забезпечити участь батька у вихованні дитини.
Що стосується тверджень матері дитини про те, що спілкування з батьком призводить до погіршення психоемоційного стану, що підтверджує заключенням психолога, та відсутністю у дитини бажання спілкуватись з позивачами, то колегія суддів виходить з такого.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 (справа№402/428/16-ц) вказувала, що дитина має право бути вислуханою і почутою, проте право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з 10 років.
У статті 12 Конвенції про права дитини закріплені положення, згідно з якими держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком та зрілістю.
Посилання апелянтки на те, що дитина, допитана в суді першої інстанції, виразила відсутність у неї бажання спілкуватись з позивачами, суд не бере до уваги з огляду на те, що дитині на момент допиту не було 10 років.
Оцінюючи докази та обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає доцільною присутність матері при перших двох зустрічах дитини з батьком з метою її адаптації. Проте, необхідність присутності матері при подальших зустрічах дитини з батьком не є доведеною.
Також суд першої інстанції обґрунтовано послався на статтю 257 СК України, згідно з якою дід та баба мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою чи дідом своїх прав щодо виховання внуків. Тому рішення в частині надання зустрічей внука з бабою також є законним та справедливим.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив й оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, дійшовши обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують, тому підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення – не встановлено.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати залишаються за скаржником.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 15 червня 2021 року.

Судді