УХВАЛА

17 червня 2021 року  
Київ
справа №580/2280/20
адміністративне провадження №К/9901/14712/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 580/2280/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Акт ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 08.08.2008 за формою Н-5* від 18.05.2020 та Акт за формою НТ* від 18.05.2020 про нещасний випадок невиробничого характеру;
- зобов`язати відповідача за фактом нещасного випадку, що стався 08.08.2008 з позивачем, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стався в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України №1346 від 27.12.2002 скласти акти за формою Н-5* та Н-1*, за висновком якого вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік.
18 листопада 2020 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24  березня 2021 року, відмовлено в задоволенні позову. 
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 23 квітня 2021 року.
12 травня 2021 року ухвалою Верховного Суду вказана касаційна скарга залишена без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги шляхом надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
31 травня 2021 року на виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій позивач вказує, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
Відповідно пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано п. 3.9; 3.10; 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 р. №1346, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 за №83/7404, без урахування висновку щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 січня 2020 року в справі № 826/24661/15, відповідно до якого звільнення особи, що працює на постійній безстроковій основі (яка має суттєві відмінності від контрактної) під час тимчасової непрацездатності визнано незаконним, з урахуванням того, що зміни у діючому законодавстві щодо праці на контрактній основі відбулися вже після звільнення позивача.
Застосовуючи вищевказані норми права суд апеляційної інстанції дійшов до висновку: «Отже, позивач здійснюючи оперативні заходи з метою розкриття злочину був повідомлений про викрадення пестициду, який є хімічною речовиною, не маючи засобів особистого захисту та спеціально обладнаного транспортного засобу, допустив порушення правил особистої безпеки, що призвело до отруєння парами гербіцидів». Проте, на думку позивача, така позиція апеляційного суду суперечить висновку у щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 569/13306/16-а.
Також позивач вказує, що при вирішенні справи судом апеляційної інстанції застосовано Державні санітарні правила ДСП 8.8.2001-98 без врахування позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а 15 щодо необхідності застосування норм трудового законодавства якщо правовідносини не врегульовані нормами спеціального права - трудового законодавства. «За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі».
За твердженням позивача, застосувавши Державні санітарні правила ДСП 8.8.2001-98 суд апеляційної інстанції, всупереч зазначеній правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 213/1432/17 не застосував положення КЗпП та Закону України про охорону праці, переклавши вину за отримання шкоди здоров`ю виключно на працівника.
Також, позивач наголошує, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2018 року у справа №212/5770/16-ц, згідно з якою «Посилання в касаційній скарзі на не урахування апеляційним судом при визначенні розміру моральної шкоди того, що ОСОБА1 при укладенні трудового договору знала про умови її праці під дією небезпечних і шкідливих виробничих факторів, а відтак усвідомлювала можливість ушкодження здоров`я та пов`язані з цим наслідки не є переконливим, оскільки це не знімає з відповідача відповідальності за невиконання обов`язку створення на робочому місці безпечних умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів, а також дотримання приписів трудового законодавства у галузі охорони праці».
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
З огляду на те, що заявником касаційної скарги виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 12 травня 2021 року, касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 340 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 580/2280/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати із Черкаського окружного адміністративного суду матеріали справи №580/2280/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Н.В. Шевцова          
Судді                                                                                           Н.А. Данилевич          
                                                                                          В.Е. Мацедонська