ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2021 р.           Справа№ 910/7575/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Андрієнка  В.В. 

при секретарі судового засідання Підтикан К.Г.,
за участю представників:
від позивача за первісним позовом - Башаров В.Є., довіреність №93 від 10.09.2020;
від відповідача за первісним позовом - Григолінський С.О., довіреність б/н від 22.09.2020 та Гладушевський К.В., довіреність б/н від 04.11.2020;
від третьої особи за первісним позовом - Тищенко А.І., довіреність №2-600д від 11.01.2021,
розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства «Банк Альянс» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/7575/20 (суддя Баранов Д.О., повний текст складено - 31.12.2020) за позовом Акціонерного товариства «Банк Альянс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» про стягнення 609   999,95 грн. та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» до Акціонерного товариства «Банк Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» про визнання банківської гарантії недійсною

ВСТАНОВИВ наступне.

Акціонерне товариство «Банк Альянс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» про стягнення 609 999,95 грн.
Позов мотивований наявністю підстав для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» (принципала) в порядку регресу коштів у розмірі 609 999,95 грн., виплачених банком як гарантом на користь бенефіціара - Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» за умовами банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019.
Крім того, до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» до Акціонерного товариства «Банк Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -  Акціонерне товариство «Укргазвидобування» філія Бурове управління «Укрбургаз» про визнання недійсною банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019, яка видана Акціонерним товариством «Банк Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування» філія Бурове управління «Укрбургаз» за договором поставки №УБГ306/015-19 від 06.06.2019.
В обґрунтування зустрічного позову, товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» посилається на недотримання форми банківської гарантії та неналежність сторони бенефіціара.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/7575/20 в задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Банк Альянс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Укргазвидобування» філія Бурове управління «Укрбургаз» про стягнення коштів (регресної вимоги) в розмірі 609 999,95    грн., відмовлено. Також вказаним рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» до Акціонерного товариства «Банк Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Укргазвидобування» філія Бурове управління «Укрбургаз» про визнання банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019 недійсною.
Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд виходив з того, що оскільки перерахування AT «Банк Альянс» 609 999,95 грн. відбулося 07.05.2020, по вимозі в задоволенні якої банком 13.03.2020 було відмовлено, та в період коли AT «Банк Альянс» вже не було зобов`язаною стороною, відтак перерахування коштів в сумі 609 999,95 грн. згідно платіжного доручення №3 від 07.05.2020 було здійснено банком на власний ризик. При цьому, як вказав суд, через неналежне представлення бенефіціаром вимоги, та фактичної відмови банка в її задоволенні така вимога не може бути повторно розглянута та прийнята до виконання банком-гарантом відповідно до умов Положення №639. Суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав в AT «Банк Альянс» для  задоволення листа  БУ «Укрбургаз» №015-03-3199-1 від 22.04.2020 за банківською гарантією, адже, строк її дії закінчився 06.03.2020, тоді, як вимога бенефіціара від 21.02.2020 була розглянута та відмовлено в її задоволенні, решта вимог могли бути задоволені виключно в межах передбаченого строку дії гарантії із зазначенням сутності невиконаного (неналежного виконання) зобов`язання та суми невиконання такого зобов`язання принципалом.
В свою чергу, відмова у зустрічному позові мотивована недоведеністю товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» наявності підстав, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного правочину недійсним згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство «Банк Альянс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» на користь Акціонерного товариства «Банк Альянс» в порядку регресу заборгованість в розмірі 609 999,95    грн. В решті рішення апелянт просить залишити без змін.
          В апеляційній скарзі викладено наступні доводи:
-          надіслання листа АТ «Укргазвидобування» №015-03-3199-1 від 22.04.2020 не є повторною вимогою в розумінні статті 565 ЦК України та приписів Положення №639; суд не звернув увагу, що в тексті вказаного листа бенефіціар просить виконати першу вимогу від 21.02.2020, тобто лист №015-03-3199-1 від 22.04.2020 по суті є уточненням вимоги №015-03-1534-1 від 21.02.2020; 
-          суд не дослідив, що 5-денний строк для оплати за гарантією встановлений лише у разі прийняття банком рішення про здійснення такої виплати, яке у даному випадку не приймалося, а тому посилання суду на безпідставне здійснення гарантійного платежу після спливу 5-денного строку є необґрунтованим;
-          суд не надав належної оцінки факту порушення відповідачем договірних зобов`язань та інституту форс-мажорних обставин;
-          принципал зловживаючи правом на притримання товару, свідомо не виконував умови договору в частині поставки товару відповідно до п.п. 5.1, 6.3.1 договору, специфікації №1 та графіку поставки, що як наслідок свідчить про настання відповідальності банку як гаранта та порушення його прав;
-          судом поверхнево оцінено доводи позивача та не наведено аргументів для спростування належності та допустимості поданих ним доказів. 
Також, не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» на користь Акціонерного товариства «Банк Альянс» в порядку регресу заборгованість в розмірі 609 999,95    грн. В решті рішення апелянт просить залишити без змін.
Вказана апеляційна скарга обґрунтована аналогічними доводами, що й скарга банку.
У судовому засіданні представники апелянтів - позивача та третьої особи за первісним позовом підтримали вимоги апеляційних скарг.
Представник відповідача за первісним позовом проти апеляційних скарг заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
Вислухавши пояснення представників учасників справи, апеляційні скарги розглянуто судом у даному судовому засіданні по суті з прийняттям постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.      Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між публічним акціонерним товариством «Банк Альянс» (банк, гарант) та товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» (принципал) 24.03.2017 було укладено генеральний договір про надання гарантій №17-17.
Згідно п. 1.2 договору цей договір регулює відносини сторін, їх права та обов`язки щодо надання банком на умовах та у порядку, передбаченому цим договором гарантії  на підставі відповідної заяви принципала на користь контрагентів-резидентів для забезпечення виконання зобов`язань принципалом за тендерною документацією та/або договорами, укладеними з резидентами відповідно до тендерної документації.
У відповідності до умов генерального договору про надання гарантій, банк видав банківську гарантію №17-17/42 від 08.05.2019 на забезпечення належного виконання ТОВ «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» умов договору поставки №УБГ 306/015-19 від 06.06.2019, укладеного принципалом з АТ «Укргазвидобування» Філія Бурове управління «Укрбургаз» (бенефіціар).
Гарантія є безвідкличною, набирає чинності з дати видачі та діє до 06.03.2020 включно.
За змістом Гарантії банк, безвідклично, безумовно та без заперечень, зобов`язується виплатити бенефіціару на письмову вимогу будь-яку суму вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 609 999,95 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання письмової вимоги, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана гарантія.
Як зазначає позивач за первісним позовом, бенефіціаром, на адресу банку, була надіслана вимога №015-03-1534-1 від 21.02.2020 про сплату грошових коштів за гарантією через порушення принципалом зобов`язань по договору поставки.
Вказана вимога отримана банком 04.03.2020 та надіслана в порядку, визначеному умовами гарантії, через банк бенефіціара. Останній підтвердив автентичність підпису на вимозі та направив SWIFT повідомлення на адресу банку.
Тобто вимога бенефіціара оформлена відповідно до умов гарантії, мала належне представлення та отримана банком в межах строку дії гарантії.
Таким чином, позивач за первісним позовом вказує, що враховуючи належне представлення вимоги бенефіціара №015-03-1534-1 від 21.02.2020, встановлення її достовірності (порушення виконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строк, визначений договором), AT «Банк Альянс» 07.05.2020 перерахував бенефіціару гарантійний платіж в розмірі 609 999,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3.
Посилаючись на приписи статті 569 ЦК України та положення п.п. 3.1.8, 3.3.10 Генерального договору про надання гарантій №17-17 від 24.03.2017, позивач за первісним позовом стверджує, що з моменту здійснення оплати на користь бенефіціара у банка виникло право регресної вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс».
Позивач звертався до відповідача з вимогою №05/1402 від 12.05.2020 про сплату коштів в порядку регресу, яка залишена останнім без виконання.
Наведені обставини стали підставою для звернення АТ «Банк Альянс» до суду з позовом про стягнення з відповідача 609 999,95 грн.
Крім того, до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» про визнання недійсною банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019.
Суд першої інстанції в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовив. 
Разом з тим, судове рішення в частині відмови у зустрічному позові жодною із сторін не оскаржується.
Апелянти не згодні з рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у даній справі в частині відмови в задоволенні первісного позову, просять рішення в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове про задоволення позову Акціонерного товариства «Банк Альянс».
Скаржники вважають доведеними обставини набуття позивачем права зворотної вимоги до відповідача в межах суми, сплаченої банком як гарантом бенефіціару на виконання своїх зобов`язань у відповідності та згідно вимог гарантії №17-17/42 від 08.05.2019.
Колегія суддів не погоджується з доводами скаржників, виходячи з наступного.
Відповідно до   статті 560 Цивільного кодексу України   за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За положеннями   статті 563 Цивільного кодексу України   у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.             У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1   статті 565 Цивільного кодексу України).
Згідно   ст. 561 ЦК            України, гарантія діє протягом      строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.
Моментом набуття чинності гарантійного зобов`язання вважається день видачі гарантії, якщо в ній не встановлено іншу дату.
При цьому, гарантія, зокрема,      може бути відкличною або безвідкличною.
Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим   постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004   врегульовано загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання врегульований, зокрема розділом І якого визначено, що гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/ банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії /контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.
Безвідклична гарантія - це гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (пункт 2 Розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим   постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, згідно ст. 563 ЦК України, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Слід зазначити, що гарантія - це односторонній правочин, за яким у гаранта виникає обов`язок на вимогу бенефіціара сплатити йому певну грошову суму, внаслідок невиконання боржником взятих на себе зобов`язань, забезпечених цією гарантією.
При цьому, будь-яких обмежень за видами зобов`язань, які можуть забезпечуватись   гарантією, законодавством не встановлено.
Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.
За умовами банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019, виданої на виконання Генерального договору про надання гарантій №17-17 від 24.03.2017, гарант - АТ «Банк Альянс», безвідклично, безумовно та без заперечень, зобов`язується виплатити бенефіціару на письмову вимогу будь-яку суму вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 609 999,95 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання письмової вимоги, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом забезпеченого гарантією зобов`язання за договором поставки №УБГ306/015-19 від 06.06.2019, укладеним між ТОВ «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» (принципал) та АТ «Укргазвидобування» Філія Бурове управління «Укрбургаз» (бенефіціар).
Гарантія є безвідкличною, набирає чинності з дати видачі та діє до 06.03.2020 включно.
Згідно п. 7.1 Генерального договору про надання гарантій №17-17 від 24.03.2017 зобов`язання гаранта перед бенефіціаром припиняються у разі:
-          після здійснення повної сплати бенефіціару суми коштів, на яку надана гарантія;
-          після закінчення строку дії гарантії, виданої на підставі цього договору;
-          відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення гаранту оригіналу гарантії, або шляхом подання гаранту письмового підтвердження або повідомлення бенефіціара про звільнення гаранта від зобов`язань за гарантією.
Бенефіціар звернувся до AT «Банк Альянс» з вимогою №015-03-1534-1 від 21.02.2020 про сплату грошових коштів за гарантією через порушення принципалом зобов`язань по договору поставки.
Вимога отримана банком 04.03.2020.
Частиною 1   статті 564 Цивільного кодексу України, визначено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами.
Після одержання вимоги, банк, на виконання обов`язку встановленого ст. 564 ЦК України, листом №21.2.1/777 від 05.03.2020 повідомив принципала про отримання вимоги.
У відповідь на повідомлення про отримання вимоги, принципал направив банку листи №85/03 від 05.03.2020 та №92/03 від 11.03.2020, вказавши, що остання партія товару не поставлена у зв`язку з  виникненням в КНР обставин непереборної сили через поширення коронавірусу, внаслідок чого було призупинено поставку товару від китайського виробника.
Виходячи з приписів Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземній валютах від 15.12.2004 №639 та вимог банківської гарантії №17-17/42 від 08.05.2019, після розгляду вимоги бенефіціара ПАТ «Банк Альянс» зобов`язаний виконати одну із двох можливих (альтернативних) дій: або переказати на рахунок бенефіціара суму, вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 609 999,95 грн. (відповідно до умов банківської гарантії) або повідомити бенефіціара про відмову у задоволенні його вимоги. При цьому, наведений у Положенні №639 та в банківській гарантії перелік можливих дій позивача за первісним позовом, як гаранта під час розгляду вимоги бенефіціара є вичерпним.
Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
При цьому, гарант повинен розглянути вимогу бенефіціара разом з доданими до неї документами у строк не пізніше 5 робочих днів з дати її отримання.
Листом №05/856 від 13.03.2020 банк відмовив бенефіціару у виконанні вимоги, про що свідчить зміст листа БУ «Укрбургаз» адресованого AT «Банку Альянс» №015-03-3199-1 від 22.04.2020 та пояснення сторін у справі.
Як вбачається зі змісту листа №015-03-3199-1 від 22.04.2020, відмовляючи у задоволенні вимоги про виплату по гарантії АТ «Банк Альянс» послався на невідповідність вимоги та доданих документів умовам банківської гарантії, а саме, на пояснення принципала стосовно порушення бенефіціаром строків та порядку оплати за товар та на настання форс-мажорних обставин, про підтвердження яких він звернувся до Торгово-промислової палати України для отримання національного Сертифікату про їх підтвердження. Також, відмовляючи у задоволенні вимоги про виплату банківської гарантії AT «Банк Альянс» висловив свою позицію стосовно того, що принципал, враховуючи факти несвоєчасної оплати за товар, мав право на притримання цього товару до виконання AT «Укргазвидобування» обов`язку з оплати отриманого товару. Крім того, гарант дійшов висновку, що на момент пред`явлення вимоги поставка відбулась у можливому обсязі належним чином, а інша частина товару не була поставлена через підтверджені форс-мажорні обставини, що виключає відповідальність принципала за порушення зобов`язання в частині своєчасної поставки. 
Відповідно до частини 1   статті 565 Цивільного кодексу України, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Отже, позивачем було розглянуто вимогу №015-03-1534-1 від 21.02.2020 і листом №05/856 від 13.03.2020 проінформовано бенефіціара про відмову в її задоволенні.
В подальшому, бенефіціар звернувся до АТ «Банк Альянс» з листом №015-03-3199-1 від 22.04.2020, в якому повторно вимагав здійснити виплату коштів по банківській гарантії у розмірі 609   999,95 грн., вказавши про обставини порушення принципалом умов договору поставки, із зазначенням додаткових доводів щодо підстав виплати гарантії.
Згідно платіжного доручення №3 від 07.05.2020 банком сплачено на рахунок бенефіціара кошти у розмірі 609 999,95 грн.
За висновком колегії суддів, лист бенефіціара  №015-03-3199-1 від 22.04.2020 фактично є повторно поданою вимогою про виплату гарантійних коштів, оскільки така складена та надіслана на адресу банку вже після відмови в попередній вимозі.
При цьому, хоча у листі від 22.04.2020 і міститься посилання на першу вимогу, він за своїм змістом не може вважатися поясненням та уточненням вперше заявленої вимоги, з огляду на прийняття банком рішення про відмову у її виконанні, чим спростовуються доводи апелянтів в цій частині.
В той же час, за умовами договору на підставі якого було видано гарантію, та згідно вимог чинного законодавства, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами в установлений цією гарантією строк.
У пункті 44 Положення №639 визначено умови припинення зобов`язань Банку-гаранта перед бенефіціаром, в тому числі в разі закінчення строку дії гарантії або після настання дати закінчення дії гарантії, або настання обставин (події), за яких строк дії гарантії є закінченим.
Частиною 4 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.
Згідно п. 7.1 Генерального договору про надання гарантій №17-17 від 24.03.2017 зобов`язання гаранта перед бенефіціаром припиняються, зокрема, після закінчення строку дії гарантії, виданої на підставі цього договору. Зазначене узгоджується з нормою п. 2 ч. 1 ст. 568 ЦК України.
Судом встановлено, що лист БУ «Укрбургаз» №015-03-3199-1 від 22.04.2020, який за своєю суттю є повторною вимогою було надіслано до банку після закінчення строку дії банківської гарантії, яка була чинною до 06.03.2020.
Таким чином, враховуючи звернення БУ «Укрбургаз» з повторною вимогою після припинення зобов`язання гаранта перед кредитором за банківською гарантією №17-17/42 від 08.05.2019, у зв`язку із закінченням строку дії гарантії, у банку були відсутні підстави як для розгляду і задоволення цієї вимоги, так і для виплати на користь бенефіціара гарантійного платежу у розмірі 609 999,95 грн. згідно платіжного доручення №3 від 07.05.2020.
Стосовно непогодження скаржників з посиланням суду на недотримання умов гарантії щодо перерахування бенефіціару коштів у 5-денний строк, то слід зазначити, що оцінюючи доводи позивача про сплату ним суми гарантійного платежу саме на підставі вимоги від 21.02.2020, суд наголосив на неможливості повторного розгляду вимоги після фактичної відмови банку в її задоволенні, тим більше після спливу 5 робочих днів з дати її отримання, що узгоджується зі строком встановленим банківською гарантією. 
Отже, як вірно відзначив суд першої інстанції, перерахування банком вказаних коштів в період, коли він вже не був зобов`язаною стороною за гарантією, здійснено ним на власний ризик.
За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення регресної вимоги AT «Банк Альянс» за первісним позовом та відповідно стягнення з ТОВ «Спільне Українсько-Латвійське підприємство «Хімімпекс» суми коштів у розмірі 609 999,95 грн. за банківською гарантією №17-17/42 від 08.05.2019.
Відповідач заперечуючи проти вимог первісного позову, посилався на ненастання гарантійного випадку, обґрунтовуючи несвоєчасне виконання зобов`язання з поставки товару виникненням обставин непереборної сили через поширення коронавірусу, що призвело до призупинення поставки товару китайським виробником. Як вказує відповідач, про наведені обставини сторони повідомлялись, відповідні сертифікати про засвідчення настання форс-мажорних обставин гаранту та бенефіціару надсилались.
Також, за твердженнями відповідача, умовами гарантії не передбачено обов`язку гаранта зі сплати коштів в разі несвоєчасного виконання зобов`язання з поставки товару, тому здійснення виплати банком є неправомірним.
Разом з тим, з огляду на встановлений судом факт відмови гарантом у вимозі №015-03-1534-1 від 21.02.2020 та безпідставність розгляду банком повторно поданої вимоги, обставини, на які посилається відповідач, в такому випадку судом не досліджуються. Теж саме стосується з`ясування обставин правомірності вчинення відповідачем дій з притримання товару.
З огляду на те, що скаржниками не надано суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній частині рішення, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його скасування.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційних скарг відмовлено, відповідно до   ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на їх заявників (апелянтів).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281   - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Банк Альянс» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/7575/20 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на їх заявників.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/7575/20.
4.   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст постанови   складено: 24.05.2021 року.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                В.В.Андрієнко