СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р.                                                                Справа № 922/3111/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя  Пушай В.І., 
за участю секретаря судового засідання Новіковоі Ю.В.,
за участю представників:
від позивача -    Міхно Л.О., посвідчення № 1798, витяг з ЄДР;
від відповідача – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Харківської міської ради (вх. № 627Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 25 січня 2021 року (повний текст складено 04.02.2021) у справі № 922/3111/20 
за позовом Харківської міської ради, м. Харків,
до Приватної фірми "ТД Спецметалл", м. Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Приватної фірми "ТД Спецметалл" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 площею 1,4513 га за період з 01.08.2019 по 31.08.2020 у розмірі 1179833,33 грн., а також стягнення суми витрат по оплаті судового збору у розмірі 17697,50 грн.
   Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування   статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки Приватна фірма "ТД Спецметалл", набувши право власності на нежитлову будівлю літ. "2А-1-4" площею 10563,3 кв. м за адресою: м. Харків, пр. Московський, 277, з 30.11.2017, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 площею 1,4513 га, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформило речового права на вказану земельну ділянку та у період з 01.08.2019 по 31.08.2020 не сплачувало плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 площею 1,4513 га по пр. Московський, 277, м. Харкові у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.01.2021 у справі № 922/3111/20 в позові відмовлено повністю. 
Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що земельна ділянка площею 4,3879 га з кадастровим № 6310138200:002:004:0009 була в користуванні ТОВ "Українська ливарна компанія" на підставі договору оренди землі від 10.12.2010 за № 741071100048 та передана до земель запасу міста за актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.11.2017 № 181/17, інше речове право припинено 06.12.2017. Право власності на частину житлової будівлі літ. "2А-1-4" перейшло від продавця до покупця ПФ "ТД Спецметал" на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2017.
Посилаючись на ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, суд зазначив про те, що при виникненні    в іншої особи права власності на житловий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування   ст. 1212 Цивільного кодексу України, встановивши на підставі висновку № 353 від 05.11.2020, виготовленого ТОВ "Машбудторг" із залученням кваліфікованого експерта-інженера з інвентаризації нерухомого майна, за результатами обстеження нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" площею 10563,3 кв. м по пр. Московському, 77 м. Харків, що загальна площа земельної ділянки, яка використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" з урахуванням норм ДБН складає 10320,9 кв. м, з яких під нежитловою будівлею 9730,7 кв. м та 590,2 кв. м для догляду та здійснення її поточного ремонту, в той час, як позивачем розраховано розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки  площею 1,4513 га, тобто площею більшою, ніж та, яка  використовується відповідачем в межах його об`єкта нерухомого майна.
Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтований розмір земельної ділянки та не доведений розмір заявлених до стягнення позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Харківська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2021 у справі № 922/3111/20, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Харківської міської ради задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована наявністю всіх умов для для застосування норм ст. 1212-1214 ЦК України, оскільки спірні відносини є кондикційними. Відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння та користування спірною земельною ділянкою; правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні, так як реалізація речового права на земельну ділянку згідно зі ст. 206 ЗК України, п. 14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату.
Позивач  вказує на те, що правові підстави для користування земельною ділянкою внаслідок заміни сторони в зобов`язанні, а саме орендаря з продавця нерухомості на покупця за припиненим договором оренди землі відсутні, оскільки сам договір оренди землі як єдине джерело права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:02:004:009 площею 4, 3879 га по пр. Московському, 277, у м. Харкові є припиненими у встановленому законом порядку.
Позивач наголошує, що розмір земельної ділянки, яку використовує відповідач, доведений і обґрунтований належними доказами, в свою чергу відповідач не надав суду доказів на підтвердження формування за адресою пр. Московському, 277, у м. Харкові земельної ділянки меншою площею для експлуатації та обслуговування вказаної нежитлової будівлі.
На переконання апелянта, Витяг з Державного земельного кадастру та Акт обстеження земельної ділянки підтверджують факт використання відповідачем земельної ділянки площею 1,4513 га з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 по пр. Московському, 277, у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 ЗК України. Сума безпідставно збережених коштів  обґрунтована належними та єдиними достатніми доказами – витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.08.2019 № 1963/176-19 та від 22.05.2020 № 4104.
25.02.2021 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 922/3111/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя      Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі № 922/3111/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та строк для подання заяв та клопотань по апеляційній скарзі до 01.04.2021; та призначено справу до розгляду на 07.04.2021 о 12:00 годині (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.03.2021). 
24.03.2021 проведено повторний автоматизований розподіл справи № 922/3111/20 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Пушай В.І.
В судовому засіданні 07.04.2021 оголошено перерву до 20.04.2021 о 12:00.
16.04.2021 до суду від ПФ "ТД Спецметалл" надійшов відзив на апеляційну скаргу (надісланий поштою 15.04.2021). При цьому, відповідач посилається на те, що представник відповідача апеляційну скаргу не отримував, ознайомився з матеріалами справи  лише 05.04.2021, а тому  просить    поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2021 у справі № 922/3111/20.
Частиною першою   статті 119 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи викладені відповідачем обставини, необхідність дотримання принципу змагальності сторін, повного і всебічного з`ясування обставин справи, апеляційний господарський суд поновлює відповідачу пропущений процесуальний строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу від 16.04.2021 вх. № 445 з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2021 у справі № 922/3111/20 залишити без змін.
В обґрунтування своєї позиції у справі відповідач заперечує факт використання всієї земельної ділянки площею 14   513 кв. м з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013, посилаючись на те, що позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів зайняття відповідачем земельної ділянки площею 1,4513 га в період з 01.08.2019 по 31.08.2020, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2020, нежитлова будівля  літ. "2А-1-4"  за адресою пр. Московський, 277, у м. Харкові визначена загальною площею 10563,3 кв. м, але ніяк не 14   513 кв. м Крім того, відповідач вважає, що здійснений позивачем розрахунок суми орендної плати ґрунтується на припущеннях та приблизних показниках, які не відповідають дійсним характеристикам спірної земельної ділянки.
В судовому засіданні 20.04.2021 оголошено перерву до 19.05.2021 о 12:30.
В судовому засіданні 19.05.2021 позивач підтвердив свою позицію, викладену в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судове засідання 19.05.2021 не з`явився, через канцелярію суду звернувся з клопотанням від 19.05.2021 за вх. № 5689 про відкладення розгляду справи з посиланням на  участь в  іншому судовому засіданні та  просить продовжити строк розгляду справи у випадку його закінчення.
Розглянувши зазначене клопотання судова колегія відмовила в його задоволенні, оскільки представник відповідача висловив свою позицію по справі в  попередніх судових засіданнях та відзиві на апеляційну скаргу, про  оголошення перерви с судовому засіданні до 19.05.2121 представника відповідача було повідомлено в засіданні суду 20.04.2021, що підтверджено підписом   ОСОБА_1 у відомості про явку в судове засідання 20.04.2021 та оголошенні перерви до  19.05.2021. Відповідач мав можливість залучити до участі у справі іншого представника  враховуючи, що діючий господарсько процесуальний кодекс не передбачає  продовження строку розгляду апеляційної скарги, визначеного  статтею 273 цього кодексу.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судова колегія, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши в судових засіданнях уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.
Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що Харківською міською радою відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України здійснено заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства.
Як зазначає позивач, земельна ділянка площею 4,3879 га кадастровий номер 6310138200:02:004:0009 по пр. Московському, 277, у м. Харкові була в користуванні ТОВ "Українська ливарна компанія" згідно з договором оренди землі від 10.12.2010 за № 741071100048. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.11.2017 № 181/17 передана до земель запасу міста, інше речове право припинено 06.12.2017.
Рішенням Харківської міської ради від 17.10.2018 № 1240/18 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,3879 га (кадастровий номер 6310138200:02:004:0009) на земельну ділянку № 1 – 1,4513 га, земельну ділянку № 2 – 0,1525 га, земельну ділянку № 3 – 0,2845 га, земельну ділянку № 4 – 0,2106 га та земельну ділянку № 5 – 2,2881 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування виробничих будівель і споруд по просп. Московському, 277, у м. Харкові.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2020 № 223779380 право власності на нежитлову будівлю літ. "2А-1-4" загальною площею 10563,3 кв. м по просп. Московському, 277, у м. Харкові зареєстроване з 30.11.2017 за ПФ "ТД Спецметалл" на підставі висновку від 02.11.2017 № 1866/17.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.07.2019 № НВ-6310696572019, площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 складає 1,4513 га.
Датою державної реєстрації земельної ділянки є 11.07.2019.
Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами у період 01.08.2019 по 31.08.2020 прав на земельну ділянку по просп. Московському, 277, у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 1,4513 га по Харківській просп. Московському, 277, у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.07.2019 № НВ-6310696572019 та від 25.09.2020 № НВ-0005703622020.
Позивач зазначає, що відповідач в період з 01.08.2019 по 31.08.2020 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю в установленому розмірі.
Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 14.09.2020 здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.07.2019 № НВ-6310696572019.
Обстеженням на місцевості встановлено, що на земельній ділянці (кадастровий номер 6310138200:02:004:0013) площею 1,4513 га по просп. Московському, 277, у м. Харкові розташована нежитлова будівля літ. "2А-1-4" право власності на нерухоме майно зареєстровано за ПФ "ТД Спецметалл".
Свої позовні вимоги Харківська міська рада обґрунтовує наявністю підстав для застосування ст. 1212-1214 ЦК України в зв`язку з фактичним користуванням ПФ "ТД Спецметалл" земельною ділянкою по просп. Московському, 277, у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 без укладання договору оренди та недоотриманням її власником доходів у вигляді орендної плати.
В обґрунтування розрахунку розміру безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати позивач посилається на рішення Харківської міської ради № 12096/13, яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 з відповідними додатками, та рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19, яким затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, яка вводиться в дію з 01.01.2020, а також витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 6310138200:02:004:0013) від 15.08.2019 № 1963/176-19 та від 22.05.2020 № 4104 із застосуванням показників, що було взято до уваги при здійсненні розрахунку заявленої до стягнення суми в розмірі 1   179   833,33 грн.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке.
Предметом позову у справі № 922/3111/20 є вимога Харківської міської ради про стягнення з ПФ "ТД Спецметалл", як власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із ст. 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований.
      Статтею 14 Конституції України   передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі   статтею 206 Земельного кодексу України   використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України   встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт   14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
За змістом   статті 93 Земельного кодексу України   та   статті 1 Закону України «Про оренду землі»   оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до   ст. 96 Земельного кодексу України   землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Як убачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ПФ "ТД Спецметал" використовуває спірну земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ним та власником (Харківською міською радою) договору оренди.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 28.04.2017 № 2398 ПФ "ТД Спецметал" придбало у ТОВ "Українська ливарна компанія" у власність 2/3 частки нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" загальною площею 21545,7 кв. м, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, 277, згідно п. 1.5. якого встановлено, що ця нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 4,3879 га кадастровий номер 6310138200:02:004:0009 та міститься примітка, що згідно ст. 120 ЗК України, після укладання цього договору до набувача переходить право в користування частиною земельної ділянки, на якій розміщена відчужувана нежитлова будівля, на умовах і у тому ж обсязі, що були у попереднього користувача.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2020 земельна ділянка площею 4,3979 га з кадастровим № 6310138200:002:004:0009 була в користуванні ТОВ "Українська ливарна компанія" на підставі договору оренди землі від 10.12.2010 р. за № 741071100048 та передана до земель запасу міста за актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.11.2017 № 181/17, інше речове право припинено 06.12.2017.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Отже, правові підстави для користування земельною ділянкою внаслідок заміни сторони в зобов`язанні, а саме орендаря з продавця нерухомості на покупця за припиненим договором оренди землі відсутні, оскільки сам договір оренди землі як єдине джерело права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером  6310138200:02:004:009 площею 4, 3879 га по пр. Московському, 277, у м. Харкові є припиненими у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, доводи відповідача щодо діючого права оренди є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2020, право власності на нежитлову будівлю літ. "2А-1-4" площею 10563,3 кв. м за адресою: м. Харків, пр. Московський, 277, з 30.11.2017 зареєстроване за відповідачем. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Як вбачається з положень ст. 120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладання (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування  та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.
Як свідчать матеріали справи, та не спростовано відповідачем, останній, набувши 30.11.2017 право власності на нежитлову будівлю літ. "2А-1-4" загальною площею 21545,7 кв. м, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, 277, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт належного йому нерухомого майна, договір оренди земельної ділянки не уклав.
Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди зберіг кошти та тим самим збільшив вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача, що є підставою для застосування до спірних правовідносин статей 1212-1214 ЦК України.
Главою 83 Цивільного кодексу України   врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої   статті 1212 Цивільного кодексу України   особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення   глави 83 цього Кодексу   застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом положень глав 82 і 83   Цивільного кодексу України   для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведені висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).
Зі змісту глави   15, статей   120,   125 Земельного кодексу України   та положень   статті 1212 Цивільного кодексу України   випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі      № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі      № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі      № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої   статті 1212 Цивільного кодексу України   (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18), Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із   статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України   за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. 
Верховним Судом у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 12.06.2019 у справі № 922/902/18 наголошено, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладання правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові, та необхідність підтвердження площі займаної земельної ділянки належними доказами, якими є витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Приписами   статті 79-1 ЗК України   передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.   Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.   Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
З приписів наведеної норми права вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, а об`єктом цивільних прав виступає з моменту державної реєстрації права власності на неї.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.09.2020 № НВ-0005703622020 земельна ділянка площею 1,4513 га з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 277, знаходиться у комунальній власності, категорія землі - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, дата державної реєстрації земельної ділянки 11.07.2019, (а.с. 75 ).
Виходячи з того, що відомості про земельну ділянку площею 1, 4513 га по пр. Московському 277 у м. Харкові містяться в державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер, слід дійти висновку про те, що ця земельна ділянка сформована з визначенням площі та межі.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2020 № 223779380 право власності на нежитлову будівлю літ. "2А-1-4" загальною площею 10563,3 кв. м по просп. Московському, 277 у м. Харкові зареєстроване з 30.11.2017 за ПФ "ТД Спецметалл" на підставі висновку від 02.11.2017 № 1866/17 (а.с. 38).
Посилання в рішенні суду на висновок № 353 від 05.11.2020, виготовлений ТОВ "Машбудторг" із залученням кваліфікованого експерта-інженера з інвентаризації нерухомого майна, за результатами обстеження нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" площею 10563,3 кв. м по пр. Московському, 77, м. Харків, що загальна площа земельної ділянки, яка використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" з урахуванням норм ДБН складає 10320,9 кв. м, з яких під нежитловою будівлею 9730,7 кв. м та 590,2 кв. м для догляду та здійснення її поточного ремонту, як на доказ того, що позивачем розраховано розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки  площею більшою, ніж та, яка використовується відповідачем в межах його об`єкта нерухомого майна, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір земельної ділянки, яку використовує відповідач є доведений та підтверджений належними доказами у справі, а саме: витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.09.2020 № НВ-0005703622020; Актом обстеження земельної ділянки від 14.09.2020, яким встановлено, що на земельній ділянці (кадастровий номер 6310138200:02:004:0013) площею 1,4513 га по пр. Московському, 277, у м. Харкові розташована нежитлова будівля літ. "2А-1-4", право власності на яку зареєстроване за ПФ "ТД Спецметалл".
Відповідач не надав суду доказів на підтвердження формування за зазначеною адресою земельної ділянки меншою площею для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "2А-1-4".
За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою. На якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знеціненням, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловими будівлями презюмується їх користування спірною земельною ділянкою.
Колегія суддів  звертає увагу, що в наданому самим відповідачем до матеріалів справи листі № 06/08 від 21.08.2019 ПФ "ТД Спецметалл" звернулося до Харківської міської ради з проханням надати в оренду земельну ділянку площею 1,4513 га, кадастровий номер 6310138200:02:004:0013 за адресою пр. Московському, 277 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. « 2А-1-4» площею 10563,30 кв. м (а.с. 242).
Зазначений факт свідчить про знаходження об`єкта нерухомого майна нежитлової будівлі літ. "2А-1-4" площею 10563,30 кв. м на земельній ділянці площею 1,4513 га, кадастровий номер 6310138200:02:004:0013, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без використання відповідної земельної ділянки.
В свою чергу, відсутність документів, що посвідчують право власності або право оренди на земельну ділянку, як наслідок, права користування, не надає права на її безоплатне використання.
З огляду на викладене ПФ "ТД Спецметалл" як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегло у себе кошти, які мало заплатити за користування нею, а звідси - зобов`язано повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої   статті 1212 Цивільного кодексу України, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин обґрунтованими є доводи Харківської міської ради, що судом першої інстанції не було враховано висновків щодо застосування положень   статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, викладених у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі № 922/2845/19, № 922/2417/17, від 29.05.2020 у справах № 922/2843/19, від 16.09.2020 у справі № 922/3671/17, від 13.10.2020 у справі № 922/3711/19, предметом дослідження в яких було стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.
У той же час Харківська міська рада у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1179833,33 грн   за період з 01.08.2019 по 31.08.2020.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є саме нормативні грошова оцінка земель, а її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 06.08.2019 у справі № 922/3560/18, від 08.10.2019 у справі № 904/4737/18 та від 28.09.2020 у справі № 922/4073/19).
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18).
Позивач в підтвердження своїх вимог посилається на рішення Харківської міської ради № 1209/13 від 03.07.2013, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова  станом на 01.01.2013 та на рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19, яким затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, що вводиться в дію з 01.01.2020, та відповідно до якого базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова станом на 01.01.2018 становить 639,78 грн. і підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством.
Обґрунтованість розрахунку підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 6310138200:02:004:0013) від 15.08.2019 № 1963/176-19 та від 22.05.2020 № 4104 із застосуванням відповідних показників (а.с. 26, 27).
Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, який було досліджено судом апеляційної інстанції (а.с. 32-33), позивач при визначенні розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.08.2019 по 31.08.2020 розрахував як 4% від нормативної грошової оцінки землі (враховуючи цільове призначення 11.02 -для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), застосувавши зональний коефіцієнт Км2 в межах економіко-планувальних зон, що підтверджується документальними доказами в справі  (а.с. 41-48).
Колегія суддів, дослідивши здійснений позивачем розрахунок суми безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 1,4513 га, з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 по пр. Московський, 277 у м. Харкові, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка викладена у вищезазначених постановах, приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок є належним доказом, який підтверджує розмір безпідставно збережених коштів, що складає 1179833,33 грн за період з 01.08.2019 по 31.08.2020, оскільки такий розрахунок здійснений на підставі витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, які містять дані про нормативну грошову оцінку, що є основою для визначення розміру орендної плати, із застосуванням відповідних коефіцієнтів та ставки річної орендної плати, які документально обґрунтовані.
При цьому колегія суддів бере до уваги неподання відповідачем до суду будь-якого контррозрахунку розміру безпідставно збережених грошових коштів позивача.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1   ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог Харківської міської ради про стягнення з Приватної фірми "ТД Спецметалл" безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 по пр. Московський, 277, у м. Харкові площею 1,4513 га за період з 01.08.2019 по 31.08.2020  в сумі 1179833,33 грн. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, тому повинно бути скасовано, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Судові витрати відповідно до вимог ст. 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.
          Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

                                                         ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради    на рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2021  у справі № 922/3111/20 задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2021  у справі № 922/3111/20  скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Харківської міської ради про стягнення з Приватної фірми "ТД Спецметалл" безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 площею 1,4513 га за період з 01.08.2019 по 31.08.2020 в сумі 1179833,33 грн задовольнити.
Стягнути з Приватної фірми "ТД Спецметалл" (просп. Московський, 277, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 31632473) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 041059243) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:02:004:0013 площею 1,4513 га за період з 01.08.2019  по 31.08.2020 в сумі 1179833,33 грн, 17697,50 грн судового збору за звернення з позовною заявою, 26546,25 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачені   статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 21.05.2021.

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Пелипенко

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           В.І. Пушай