КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680  м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
                                                                                                                                                                                            
Справа № 373/652/20                                                           Головуючий у 1 інстанції - Керекеза Я.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1701/2021                                        Доповідач - Мараєва Н.Є.
 
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Київський  апеляційний  суд  в складі  суддів судової  палати з розгляду цивільних  справ:
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів -  Заришняк Г.М., Рубан С.М.
Розглянули у порядку  письмового  провадження в приміщенні Київського  апеляційного суду
Цивільну справу за апеляційною скаргою 
представника Акціонерного товариства "Акцент-Банк"
на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року
в справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості 
Заслухавши  доповідь  судді Мараєвої Н.Є.,  перевіривши  матеріали справи, обговоривши доводи  апеляційної  скарги, колегія суддів,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року залишено без задоволення позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі представник АТ "Акцент-Банк" просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року, задовольнити позовні вимоги АТ "Акцент-Банк" в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги в розмірі судового збору, посилаючись  на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02 серпня 2016 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", правонаступником якого є АТ "Акцент-Банк" з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000537568 та отримання кредитної карти.
В позовній заяві представник АТ "Акцент-Банк" зазначав, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02 серпня 2016 року, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46, 80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Вказував, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.
Зазначав, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 24 квітня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 27 898, 48 грн., яка складається з: 15 896, 51 грн. - заборгованості за кредитом; 11 201, 97 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 800, 00 грн. - пеня.
Судом встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору, представником банку до суду було надано копію анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг у  АТ "Акцент-Банк", згідно якої ОСОБА_1 виявив бажання отримувати послуги АТ "Акцент-Банк". 
В Анкеті-заяві зазначені анкетні дані особи та посилання на те, що дана заява разом із Умовам та Правилами надання банківських послуг разом складають договір про надання банківських послуг. При цьому заява не містить запису про вибір послуг, яку відповідач бажає отримати.  
Також, представником позивача надано суду копії наступних документів: розрахунок заборгованості за договором № SAMABWFC00000537568 від 02 серпня 2016 року між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом  ОСОБА_1 станом на 24 квітня 2020 року, яка складає 27898 грн. 48 коп., який підписаний від імені представника банку (а. с. 6-7); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" розміщеного на сайті https:a-bank.com.ua/terms в розділі "Умови та правила" Тарифи користування кредитною картою "Універсальна", які не підписані   ОСОБА_1 (а.с.14); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк" розміщеного на сайті https:a-bank.com.ua/terms в розділі "Умови та правила", який не містить підпису відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення ( а. с. 9-13).
Залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких банк звернувся до суду.
Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі  електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;  правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,  якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання  послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального  користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для  всіх споживачів, крім  тих,  кому за законом надані відповідні пільги. 
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно  ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Колегія суддів зазначає, що додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом.
Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними він був ознайомлений.
Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому, враховуючи зазначене вище, у суду відсутні підстави вважати що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ "Акцент-Банк" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Таким чином, враховуючи зазначене, та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги як належний і допустимий доказ існування між банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору додані до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" ( а. с. 8-14). 
Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно того, що надана позивачем  копія Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" не має будь-яких позначок, з які б вказували, що відповідач ознайомився саме із цими тарифами, він не містить підпису відповідача та відповідної дати, тому не може бути взятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ отримання ОСОБА_1 02 серпня 2016 року кредиту.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з наданих позивачем доказів підтверджується лише факт підписання 02 серпня 2016 року відповідачем ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (а.с. 8), в якій не зазначено ні про видачу будь-яких платіжних чи кредитних карток, строк їх дії, ні розмір кредитного ліміту, ні розмір та порядок нарахування процентів, ні розмір, порядок та підстави нарахування пені чи штрафу.
З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором                                   № SAMABWFC00000537568 від 02 серпня 2016 року,  укладеного між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що станом на 24 квітня 2020 року  залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 15 896,51 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення заборгованості, зокрема 16 серпня 2016 року на суму 300 грн., 25 серпня 2016 року на суму 478 грн., 28 серпня 2016 року на суму 50 грн., 01 вересня 2016 року на суму 2000 грн., 08 вересня 2016 року на суму 151 грн., 11 вересня 2016 року на суму 493 грн., 19 вересня 2016 року на суму 598 грн., 28 вересня 2016 року на суму 350 грн., 29 вересня 2016 року на суму 50 грн. тощо.
Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач використовував надані банком грошові кошти.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» повернуті відповідачем не в повному обсязі, а також вимоги ч. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку  визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3.07.2019 р. в справі № 342/180/17.
Так, згідно розрахунку банку, позичальник має заборгованість за кредитом (тіло) в сумі 15 896, 51 грн., яка банку ним не повернута, і ця обставина відповідачем не спростована, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
З огляду на  викладене судова колегія вважає, що з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог повністю погодитися не можна, тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент-Банк"  підлягає стягненню 1 198, 14 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 797, 21 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2 995, 35 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368,  374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задовольнити частково.
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року скасувати і постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за кредитом в сумі 15 896 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень  51 коп.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ЄДРПОУ 14360080) 1 198 (одну тисячу сто дев`яносто вісім) гривень 14 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 797 (одну тисячу сімсот дев`яносто сім) гривень 21 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 35 коп. судового збору.
Постанова  оскарженню  не підлягає.

 
Головуючий:                                    
                                                                Судді: