22-ц/804/744/21 
                                                                                265/9083/19 
                                               
Головуючий у І інстанції Вайновський А.М.
Єдиний унікальний номер 265/9083/19
Номер провадження 22-ц/804/744/21
Доповідач Барков В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 червня 2021 року  м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
суддів   Биліни Т. І.,
Зайцевої С. А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про стягнення надмірно виплачених коштів житлової субсидії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року позивач Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі за текстом - ДСЗН) звернувся до відповідачки ОСОБА_1 із позовом про стягнення надмірно виплачених коштів житлової субсидії. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що розпорядженням ДСЗН відповідачці було подовжено субсидію без її звернення з 01 травня 2017 року по 01 квітня 2018 року на підставі раніше наданих документів (автоматично). З 01 травня 2018 року у зв`язку із змінами в законодавстві було змінено порядок надання субсидії і оскільки на вимогу департаменту ОСОБА_1 нову заяву та декларацію не подала, субсидія була розрахована на неопалювальний період з 04 травня по 30 вересня 2018 року з урахуванням раніше наданих нею документів. У зв`язку з ненаданням уповноваженим представником родини отримувача житлової субсидії нових заяви та декларації на період нарахування субсидії на опалювальний період 2018-2019 років розрахунок житлової субсидії департаментом було здійснено в автоматичному режимі на підставі раніше наданих документів з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року. В травні 2019 року до територіального відділу по роботі з громадянами Лівобережного району департаменту поштою надійшов лист відповідачки із заявою про призначення житлової субсидії на неопалювальний період 2019 року. В розділі 2 декларації, наданої ОСОБА_1 24 травня 2019 року, була зазначена інформація про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства, незалежно від реєстрації їх місця проживання: чоловіка відповідачки - ОСОБА_2 , який є членом сім`ї відповідачки, та вказано його дохід, який з 01 травня 2018 року необхідно було враховувати до розрахунку раніше виплаченої субсидії. З метою дотримання чинного законодавства департаментом було здійснено перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 субсидії та відповідно встановлено факт надмірності виплачених коштів за період з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2019 року. Враховуючи викладене, ДСЗН просив стягнути  надмірно виплачені кошти житлової субсидії в сумі 10 458 грн. 97 коп.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2020 року позовні вимоги ДСЗН було задоволено.
За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2020 року було постановлено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2020 року яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ДСЗН.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ДСЗН подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що після зміни законодавства на вимогу департаменту ОСОБА_1 не була подана оновлена заява та декларація для отримання житлової субсидії. Крім того, вказані в заяві відповідачки від 24 травня 2019 року відомості прямо вплинули на перерахунок вже виплаченої субсидії в результаті чого і виявлено надмірно нараховані за попередні періоди кошти житлової субсидії, на що суд належної уваги не звернув.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на безпідставність апеляційної скарги, а рішення вважає законним, оскільки ДСЗН в порушення вимог діючого законодавства в автоматичному режимі добровільно без звернень ОСОБА_1 перераховував розмір субсидії та добровільно нараховував такі кошти житлової субсидії, а тому судом вірно було застосовано ст. 1215  ЦК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч.ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 17 червня 2016 року ОСОБА_1 вперше звернулася до уповноваженого управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, правонаступником якого є департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, із заявою про призначення житлової субсидії, до якої також додала декларацію про доходи встановленого зразка (а.с. 5).
Заявницею ОСОБА_1 було задекларовано двох осіб, які претендували на призначення субсидії: себе та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших вимог до вказаної декларації на той час державою не висувалось (п. 3 розділу 1 та розділу 2 вказаної декларації, а.с. 5 зв. бік).
За результатами розгляду вказаного звернення рішенням УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради відповідачці ОСОБА_1 та членам її сім`ї була призначена житлова субсидія, починаючи з червня 2016 року по квітень 2017 року.
В подальшому розпорядженням УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради субсидію було подовжено без звернення отримувача ( ОСОБА_1 ) з 01 травня 2017 року по 01 квітня 2018 року на підставі раніше наданих нею документів згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2015 року № 106 «Про удосконалення порядку надання житлових субсидій».
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (із змінами) «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» було затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій.
Відповідно до п. 2 постанови КМУ від 27 квітня 2018 року № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1022» з 01 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.
У травні 2019 року до територіального відділу по роботі з громадянами Лівобережного району департаменту надійшла заява про призначення житлової субсидії на неопалювальний період 2019 року (а.с.15). Разом із зазначеною заявою відповідачка надала декларацію про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії в якій зазначила дані про членів сім`ї, а саме чоловіка ОСОБА_2 (а.с.19).
У зв`язку із зазначеним, УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради було перераховано розмір субсидії з 01 травня 2018 року по 04 квітня 2019 року та надіслано повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям в сумі 10 458,97 грн. (а.с.22).
Відповіддю від 25 липня 2018 року на звернення ОСОБА_1 , яке надійшло 13 липня 2018 року до Маріупольської міської ради, структурним підрозділом якої є департамент, з питання відмови у призначенні житлової субсидії на наступний період з 01 травня 2018 року з метою недопущення неправомірного призначення субсидії були надані відповідні роз`яснення щодо внесених до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. № 848 змін та акцентовано увагу отримувача житлової субсидії, що починаючи з 01.05.2018 р. при призначенні житлової субсидії враховуються майновий стан, зайнятість та доходи членів сімей осіб із складу домогосподарства, які не зареєстровані у цьому домогосподарстві (а.с.24).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради суд, посилаючись на ст. 1215 ЦК України, зазначав, що рішення про призначення субсидії було прийнято позивачем самостійно на підставі раніш поданих документів, в яких відповідачкою згідно чинного на той час порядку вказані усі необхідні відомості, а зазначені нею данні не містили в собі недостовірної інформації.
З таким висновком не можна не погодитись.
Судом встановлено і сторонами не заперечується, що вперше субсидію відповідачці було призначено у червні 2016 року.
Пунктами 7, 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому  приміщенні (будинку) (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.
Виходячи із положень закону, відповідачкою у своїй декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, були зазначені всі зареєстровані у житловому приміщенні особи (а.с. 5).
В подальшому позивач призначав субсидію на нові періоди без подання відповідачкою нових заяв та декларацій навіть після зміни порядку надання субсидій.
За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Аналогічна правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-9цс14.
Відповідно до пункту 1 «Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 39/283/90/5 від 29 грудня 1997 року, повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках: виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів факт свідомого подання відповідачкою при призначенні їй субсидії документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу чи фальшивих документів, що є підставою відповідальності та повернення надміру виплаченої субсидії, а тому не має таку відповідальність нести.
Позивачем не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно при поданні заяви на отримання субсидії.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Керуючись ст. 374, 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 08 червня 2021 року.

Судді       В. М. Барков

        Т. І. Биліна

С. А. Зайцева