ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 р.	Справа № 480/7164/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
позивача ОСОБА_1 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 27.11.20 року по справі № 480/7164/20
          за позовом       ОСОБА_1  
          до     Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)            
          про скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просив суд:
- скасувати Постанови ВП, Постанови СВЗ, Постанови ВВП.
27.10.2020 року зазначена позовна заява залишена судом без руху, оскільки подана з порушенням ст. 161 КАС України, а саме: до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору у відповідному розмірі передбаченому чинним законодавством (отримувач: Сумська міська отг/Адмін.окружн.суд/22030101, код ЄДРПОУ 37970593, банк Казначейство України (ЕАП), рахунок UA878999980313151206084018540, код класифікації доходів бюджету 22030101), або документ, що підтверджує звільнення позивача від його сплати. Крім цього, не зазначено: реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта; дату, номер та повну назву рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом оскарження та не надано копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача. При цьому, судом надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.
Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 12.11.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням. 
23.11.2020 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначив номер і серію паспорта; дату, номер та повну назву рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом оскарження та надав копію позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача.
Щодо сплати судового збору позивач зазначає, що звернення з позовною заявою по даній справі є зверненням з метою захисту порушених відповідачем конституційних прав (див. позовну заяву по даній справі) безпосередньо на підставі норм ст. 8, 55 Конституції України, а отже суд не має відмовляти в прийнятті та розгляді позовної заяви по даній справі на підставі норм (зокрема норм ЗУ «Про судовий збір», норм КАСУ), що не відповідають нормам Конституції України (зокрема нормам ст. 8, 55 Конституції України), див. абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 01.11.96 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Крім того у разі належності відповідача до органів державної в абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.96 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснено, що суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених/законом, який це право обмежує.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанов - повернуто позивачеві.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, оскільки норми ЗУ «Про судовий збір» прямо протирічать ст. 55 Конституції України, отже суд першої інстанції мав застосувати норми ст. 55 Конституції України, як норми прямої дії та відкрити провадження у даній справі.
Позивач вважає, що він не відноситься до жодної категорії платників зазначених в ЗУ «Про судовий збір».
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому виклав свої міркування, стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , взагалі не звернувши увагу, що вказана адміністративна справа по суті не розглядалась, а наразі позивач оскаржує в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням недоліків останньої. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою судового збору, оскільки позивачем не усунуті недоліки позовної заяви визначені в ухвалі про залишення позову без руху у повному обсязі, отже на підставі ст. 169 КАС України позовна заява з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню позивачеві.  
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з наступних підстав.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статті 8, 22, 55, 64 Конституції України не звільняють громадян від сплати судового збору, а регламентують, зокрема, право особи на звернення до суду за захистом своїх прав.
Статтею 44 КАС України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.
Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, виконання встановлених законом вимог щодо оформлення апеляційної скарги, зокрема, надання документу про сплату судового збору, у тому числі, на підставі ухвали суду про залишення скарги без руху.
Таким чином, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного їй права на розгляд його позовної заяви, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, або надати клопотання та відповідні документи, що звільняють її від сплати судового збору.
Із змісту ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
В силу положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.
При цьому, суд апеляційної інстанції при прийнятті таких висновків враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно із яким, однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.
Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v.Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v.Poland") від 26 жовтня 2000 року).
ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v.Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v.Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному законом розмірі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач доказів сплати судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати до суду не надав, отже на підставі ст. 169 КАС України позовна заява з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню позивачеві.  
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано повернув позовну заяву позивачеві.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 року по справі № 480/7164/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 по справі № 480/7164/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  22.04.2021 року