ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р.	Справа № 440/2692/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
                                        за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою    ОСОБА_1   на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Кукоба О.О., м. Полтава) від 27.10.2020 року (повний текст рішення складено 06.11.2020р.) по справі №440/2692/20 за   основним позовом   Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1     про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі   та за зустрічним позовом    ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про встановлення відсутності компетенції

ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі - позивач, ХНУВС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 127223,75 грн. 
ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов, у якому просив суд встановити відсутність компетенції ХНУВС звертатися до адміністративного суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення коштів (а.с. 55-59). 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчального закладі, у розмірі 127223,75 грн (сто двадцять сім тисяч двісті двадцять три гривні сімдесят п`ять копійок).
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1  до Харківського національного університету внутрішніх справ про встановлення відсутності компетенції відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення   та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ХНУВС повністю, задовольнити його позов, яким визнати відсутність компетенції ХНУВС звертатися до адміністративного суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що  у позивача відсутня компетенція на звернення до суду з цим позовом, оскільки за змістом контрактів від 24.04.2017 та від 06.11.2017 витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, відшкодовуються Міністерству внутрішніх справ України. Звертає увагу, що ХНУВС є лише виконавцем при наданні освітніх послуг, а не замовником таких послуг та не є розпорядником бюджетних коштів при їх замовленні, жодних доказів витрат коштів саме університетом на його утримання під час навчання надано не було.   Вказує на те, що повідомлення від 07.04.2020 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з  утриманням у навчальному закладі, не відповідає вимогам пункту 5 постанови КМУ від 12.04.2017  №261. Стверджує, що  грошове утримання курсанта та інші витрати на навчання прирівнюються до заробітної плати, а тому не підлягають відшкодуванню на підставі вимог статті 1215 Цивільного кодексу України.  При цьому зазначає, що судом першої інстанції не  враховано під час розгляду цієї справи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2019 у справі №617/640/16-ц. 
Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, проведеному в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.
У судове засідання суду апеляційної інстанції  представник ХНУВС не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.09.2014 між Університетом (Виконавець) в особі ректора ОСОБА_2 , з одного боку, УМВС у Полтавській області (Замовник) в особі начальника УКЗ полковника міліції Гаврика С.Ю., з другого боку та рядовим міліції ОСОБА_1 (Особа), з третього боку, укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (в подальшому Договір), предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня - бакалавр за напрямком (спеціальністю) - правознавство (а.с. 10-11).
За умовами пунктів 2.3.5, 2.3.6 цього договору Особа зобов`язується: після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років; у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Пунктом 3.3 договору визначено підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (а.с. 10 – зворот).
Наказом ХНУВС від 11.08.2014 №174о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та кримінальної міліції за напрямком підготовки 6.030402 "Правоохоронна діяльність", термін навчання 3 роки, з 18.08.2014, присвоївши спеціальне звання "рядовий міліції" (а.с. 3).
24.04.2017 між Університетом (Виконавець) в особі ректора ОСОБА_3 , з одного боку, ГУНП в Полтавській області (Замовник) в особі заступника начальника підполковника поліції ОСОБА_4 з другого боку, рядовим поліції ОСОБА_1 (Особа), з третього боку, укладено контракт №127 про здобуття освіти у  вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти - бакалавр за спеціальністю - правоохоронна діяльність (а.с. 12-13).
Згідно з пунктом 3 цього ж контракту Особа зобов`язується, зокрема, після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".  
Наказом ХНУВС від 05.05.2017 №138о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів факультету №3 з 05.05.2017 та направлено до ГУНП в Полтавській області для подальшого проходження служби в поліції (а.с. 5).
06.11.2017 між Університетом (Виконавець) в особі ректора ОСОБА_3 , з одного боку, ГУНП в Полтавській області (Замовник) в особі заступника начальника майора поліції ОСОБА_5 з другого боку, лейтенантом поліції ОСОБА_1 (Особа), з третього боку, укладено контракт про здобуття освіти у  вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти - магістр за спеціальністю - правознавство (а.с. 14-15).
Згідно з пунктом 3 цього ж контракту Особа зобов`язується, зокрема, після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".  
Наказом ХНУВС від 18.09.2017 №295о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 зараховано до складу слухачів 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням для здобуття освітнього ступеня "магістр" з 01.09.2017 (а.с. 6).
Наказом ХНУВС від 21.02.2019 №59о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 відраховано зі складу факультету №1 за спеціальністю "Правознавство" у зв`язку із закінченням навчання та направлено до ГУНП в Полтавській області для проходження служби в поліції (а.с. 7). 
Наказом ГУНП в Полтавській області від 07.04.2020 №149о/с старшого лейтенанта поліції   ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції, з 07.04.2020 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (.с. 8).
Того ж дня відповідача ознайомлено з повідомленням про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, у розмірі 127223,75 грн (а.с. 9).  
Довідкою Університету від 25.04.2017 №4/564д підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Університеті за період з 18.08.2014 по 05.05.2017 складають разом 40879,41 грн, до складу яких входить: грошове забезпечення у розмірі 8040,97 грн; продовольче забезпечення на суму 12395,50 грн; речове забезпечення вартістю 5218,28 грн; медичне забезпечення у розмірі 443,41 грн; вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 14781,25 грн (а.с. 15а).
Довідкою Університету від 18.02.2019 №4/4д підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням магістра ОСОБА_1 в Університеті за період з 01.09.2017 по 23.02.2019 складають разом 86,44,34 грн, до складу яких входить: грошове забезпечення у розмірі 77196,29 грн; речове забезпечення вартістю 526,40 грн; вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 8621,65 грн (а.с. 15б).
Посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування витрат у вищезазначеному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач до закінчення трирічного строку після завершення навчання звільнився зі служби в органах поліції за власним бажанням, він зобов`язаний відшкодувати Університету витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у тому числі й витрати на виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції відхилив посилання ОСОБА_1 на   відсутність у ХНУВС повноважень на звернення до суду з цим позовом, адже у силу абзацу другого пункту 8 Порядку №261 претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на час укладення договору від 01.09.2014) визначено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Порядок №313) (в редакції, чинній на час укладення договору від 01.09.2017), пунктами 1 - 3 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (надалі - Порядок №261).
Порядком №261 визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
          - дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до приписів пунктів 2 - 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. Типову форму контракту затверджує МВС. Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Згідно з абзацом 1 пункту 5 Порядку № 261, після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Відповідно до пункту 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
З огляду на матеріали справи, відповідач, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, проходив службу в міліції та поліції, що відноситься до публічної служби.
Виходячи з системного аналізу вказаних вище положень законів України "Про міліцію", "Про Національну поліцію", а також Порядку №№ 313, 261 курсант вищого навчального закладу органів внутрішніх справ, у разі дострокового розірвання контракту з вищим навчальним закладом чи відмови від проходження служби в органах міліції/поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів,  зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі. 
В свою чергу, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку, оскільки тягне за собою порушення такою особою економічних   інтересів держави, позаяк кошти, які були витрачені на її навчання, є державними (бюджетними).
У цій справі відповідач у період з 18.08.2014 по 05.05.2017 та з 01.09.2017 по 23.02.2019 проходив навчання у ХНУВС, а після завершення навчання направлений для проходження служби в поліції до ГУНП в Полтавській області. Проте з 07.04.2020 ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. 
Отже, відповідач не виконав умови закону та контракту щодо обов`язкового проходження служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, наслідком чого в силу приписів законів України "Про міліцію", "Про Національну поліцію", а також Порядку №№ 313, 261 виникли правові підстави для відшкодування ОСОБА_1 вартості його утримання у вищому навчальному закладі. 
Склад витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в ХНУВС, підтверджено залученими до матеріалів справи копіями довідок від 25.04.2017 вих.№4/564д та від 18.02.2019 вих.№4/4д (а.с. 15а, 15б) та не спростовано ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.  Вказані довідки складені уповноваженою особо, містять детальні розрахунки фактичних витрат, що складаються з грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення та вартості комунальних послуг і спожитих енергоносіїв, від так є належними доказами понесення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта.
Заявником в апеляційній  скарзі не наведено жодного доказу для виникнення в суду обґрунтованого сумніву в тому, що вказані розрахунки є не належними або/та не допустимими доказами у справі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ознайомлений з наявністю у нього обов`язку з відшкодування зазначених вище витрат, що підтверджено власноручно підписаним договором від 01.09.2014 та контрактами від 24.04.2017 №127 та від 06.11.2017, а також повідомленням про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.  
Посилання заявника апеляційної скарги на відсутність у ХНУВС повноважень на звернення до суду з цим позовом суд визнає безпідставними, адже у силу абзацу другого пункту 8 Порядку № 261 претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
При цьому посилання ОСОБА_1 у цій частині на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.03.2018 у справі №826/18956/16, суд вважає помилковими, адже згадана постанова не містить висновків щодо застосування до спірних відносин положень Порядку №261 у їх взаємозв`язку з приписами частини четвертої статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".
Оскільки позивач навчався у ХНУВС, то Університет у силу абзацу другого пункту 8 Порядку №261 є належним позивачем щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат за навчання. 
До того ж, відповідно до п. 4 Статуту ХНУВС, затвердженого Наказом МВС України від 15.05. 2012 № 429 (у редакції наказу МВС України від 11.10.2019 № 857) Університет має статус національного закладу вищої освіти, є юридичною особою, бюджетною неприбутковою установою, перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) та здійснює освітню діяльність згідно з виданими ліцензіями на її провадження.
Від так, ХНУВС, перебуваючи у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України, має необхідну компетенцію для звернення до суду та проведення іншої претензійної роботи для відшкодування державі в особі МВС України витрат, пов`язаних з утриманням курсанта під час його навчання в цьому закладі.
З цих підстав колегія суддів також визнає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на невідповідність повідомлення від 07.04.2020 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, адже у ньому зазначено їх розмір та реквізити розрахункового рахунка для перерахування коштів, та фактично вказані кошти перераховуються до органу, що входить у сферу управління МВС України. 
Так само безпідставними аргументи відповідача в апеляційній скарзі на положення статті 1215 Цивільного кодексу України та постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №501/2500/15-ц.
Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі №501/2500/15-ц дійшов висновку, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Водночас спір у цій справі стосується відшкодування ОСОБА_1 витрат за навчання, до яких у силу наведених вище положень Порядку №№ 313, 261 відноситься у тому числі й грошове забезпечення, а передумовою його виникнення є недобросовісна поведінка відповідача, а  саме - невиконання ним вимог договору та контрактів про здобуття вищої освіти щодо необхідності відпрацювати три роки після закінчення навчання в органах поліції.  
Оскільки відповідач до закінчення трирічного строку після завершення навчання звільнився зі служби в органах поліції за власним бажанням, він зобов`язаний відшкодувати Університету витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у тому числі й витрати на виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення. 
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 понесених витрат на навчання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі                         № 440/2692/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  05.04.2021.