ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.	Справа № 520/11351/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання        Севастьянової А.Ю.,
представника позивача - Костіна К.В.,
представника відповідача - Виговської А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 (головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., повний текст складено 09.02.21 року) по справі № 520/11351/2020
          за позовом              Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області  
          до              Приватного підприємства "МІБ-СЕРВІС"                      
          про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області  (далі - позивач), звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням  уточнень просило:
- до повного усунення порушень  вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівлі (житлового будинку), за адресою: м. Харків, вул. Зубарєва, буд.34-А, комплексне обслуговування якого здійснює ПП "МІБ- СЕРВІС", зупинити повністю, у зв`язку з чим зобов`язати ПП "МІБ-СЕРВІС" негайно припинити використання цієї будівлі (житлового будинку) з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про вжиття відповідачем заходів щодо усунення всіх порушень, оскільки жодних доказів їх усунення матеріали справи не містить. Зазначає, що 2 порушення, вказані в адміністративному позові, залишаються не усуненими, а саме житловий будинок не обладнаний системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5.-56:2014 «Системи протипожежного захисту» та у житловому будинку відсутній внутрішній протипожежний водопровід, відсутня система протидимного захисту. Значені порушення, на думку позивача, створюють загрозу життю та здоров`я людей,  а отже наявні підстави для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації житлового будинку.
ПП "МІБ- СЕРВІС" (далі – відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Зазначає, що  позивач не зазначає жодної норми, яку на його думку порушив суд першої інстанції, а просто висловлює своє непогодження з позицією суду, при цьому не зазначаючи відомості, які не відповідають дійсності.
З 5 порушень, виявлених під час перевірки,  3 порушення усунуті. З приводу наявності інших 2 порушень : " не обладнання житлового будинку системами протипожежного захисту" та " відсутність внутрішньо протипожежного водопроводу, відсутність системи продимного захисту" вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються  наданими відповідачем доказами (контрольними зйомками житлового будинку, сертифікатом виданим ДАБІ України, актом готовності об`єкта експлуатації). 
Також зазначає, що вказані позивачем порушення згідно з нормами ДБН В 2.5-56:2014, ДБН В.2.5-62: 2012,ДБН В.1.1.-7:2-16 не застосовуються до об`єкту перевірки з огляду на його технічні характеристики , а саме – висоту будинку 26,4 м. Вказані норми підлягають застосуванню  виключно для житлових будинків підвищеної поверховості умовною висотою 26,5 м.
Крім того, твердження апелянта, що житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Зубарєва, б.34-а є будівлею відповідача не відповідають дійсності, оскільки ПП " МІБ-Сервіс" здійснює функції по управлінню неподільним та загальним майном житлового будинку, що знаходиться за вказаною адресою, згідно договору про надання послуг з управління.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник відповідача заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 23.06.2020 до 24.06.2020 позивачем проведено позапланову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у житловій будівлі, за адресою: м. Харків, вул. Зубарєва, буд. 34-А, за результатами якої складено акт № 4 від 24.06.2020 (а.с. 21-29 т.1).
За висновками акту зазначено про порушення ПП " МІБ-Сервіс"  вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, зокрема (5):  
- шляхи евакуації, коридори та сходові клітини захаращено різними матеріалами чим порушено вимоги п. 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ;
- житловий будинок не обладнаний системами протипожежного захисту, чим порушено вимоги п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ;
- приміщення житлового будинку не забезпечені первинними засобами пожежогасіння, чим порушено вимоги п. 3.6 глави 3 розділу V ППБУ;
- протипожежні двері у протипожежних перешкодах не утримуються у справному стані, чим порушено п. 2.3 глави 2 розділу ІІІ ППБУ;
- у житловому будинку відсутній внутрішній протипожежний водопровід, відсутня система протидимного захисту, чим порушено абз. 1 ст. 57 КЦЗУ.
Зважаючи на те, що подальша експлуатація будівлі житлового будинку, комплексне обслуговування якого здійснює ПП «МІБ-Сервіс» створює безпосередню загрозу для життя та здоров`я людей, з метою попередження настання негативних наслідків, позивач  звернувся до суду з позовом.   
Під час розгляду справи, за заявою відповідача, проведена позапланова перевірка щодо усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної безпеки, зазначених в акті перевірки № 4 від 24.06.2020, за наслідками якої встановлено часткове усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, про що складено акт від 19.11.2020 № 93 (т. 1 а.с. 150-158).
За висновками акту  відповідачем залишились не  усунуті порушення, зокрема :
- житловий будинок не обладнаний системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014, чим порушено вимоги п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ;
- у житловому будинку відсутній внутрішній протипожежний водопровід, відсутня система протидимного захисту, чим порушено абз. 1 ст. 57 КЦЗУ.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки позивача про недодержання вимог відповідачем вимог пожежної та техногенної безпеки документально не підтверджені належними засобами доказування.
Колегія суддів, за наслідками апеляційного розгляду приходить до  наступного.
Згідно ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає  Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05 квітня 2007 року    № 877-V  (далі - Закон № 877-V).
Згідно  статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених  законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно зі статтею 6  Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю). Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою  статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.
Відповідно до ч. 7 ст. 7  Закону № 877-V  на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені  законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Кодекс цивільного захисту України  регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (ст. 1 Кодексу цивільного захисту України).
Статтею 64 Кодексу цивільного захисту України  передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
Згідно зі  ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Відповідно до п.п. 1, 12 ч.1  ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у  ст. 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно ч. 2  ст. 68 цього Кодексу  у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до  ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 та ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення техногенної та пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на керівників та власників таких суб`єктів господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: 1) забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання; 2) забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту; 3) розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії; 4) організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб`єкта господарювання; 5) створення об`єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням; 6) створення диспетчерських служб відповідно до цього Кодексу та інших законів, необхідних для забезпечення безпеки об`єктів підвищеної небезпеки; 7) проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об`єктах суб`єкта господарювання, здійснення заходів щодо неперевищення прийнятних рівнів таких ризиків; 8) здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки; 9) декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки; 10) розроблення планів локалізації та ліквідації наслідків аварій на об`єктах підвищеної небезпеки; 11) проведення об`єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту; 12) забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання відповідно до вимог ст. 133 цього Кодексу; 13) здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; 14) забезпечення безперешкодного доступу посадових осіб органів державного нагляду, працівників аварійно-рятувальних служб, з якими укладені угоди про аварійно-рятувальне обслуговування суб`єктів господарювання, для проведення обстежень на відповідність протиаварійних заходів планам локалізації і ліквідації наслідків аварій на об`єктах підвищеної небезпеки та потенційно небезпечних об`єктах, сил цивільного захисту – для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт у разі виникнення надзвичайних ситуацій; 15) забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту; 16) здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні); 17) дотримання протиепідемічного, протиепізоотичного та протиепіфітотичного режиму; 18) створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 19) розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання; 20) розроблення і затвердження інструкцій та видання наказів з питань пожежної безпеки, здійснення постійного контролю за їх виконанням; 21) забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; 22) утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; 23) здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; 24) своєчасне інформування відповідних органів та підрозділів цивільного захисту про несправність протипожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на відповідній території; 25) виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення  експлуатації, зокрема об`єктів, можливе лише  за рішенням адміністративного суду , прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної  та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері  техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю і здоров`ю людей.
Таким чином, захід реагування у вигляді повного зупинення роботи житлового будинку ПП «МІБ-Сервіс» до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту є заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. 
 Наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 за №1417 затверджені Правила пожежної безпеки України (далі по тексту ППБУ), які встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (п.1 Розділу І). Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах (п.2 Розділу І). Центральні органи виконавчої влади з урахуванням специфічних умов та особливостей щодо забезпечення пожежної безпеки об`єктів, віднесених до їх сфери управління, за необхідності видають галузеві правила пожежної безпеки, які не повинні суперечити цим Правилам та знижувати їх вимоги (п.3 Розділу 1).
Відповідно до пункт 4 розділу I ППБУ пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу V ППБУ усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.
Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (п.1.2 глави 1 розділу V ППБУ).
Відповідно до абз. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.
Необхідність обладнання будинків різного призначення протипожежним водопостачанням для внутрішнього пожежогасіння, а також вимоги до його проектування та улаштування визначаються ДНБ В.2.5.-64.
Пунктом 8.16 розділу 8 ДНБ В. 1.1.-7:2016 встановлено, що для житлових, громадських, багатофункціональних будівель, а також адміністративно побутових будівель виробничих підприємств необхідність улаштування внутрішнього протипожежного водопроводу, кількість струменів та мінімальну витрату води одним струменем на пожежогасіння  визначається відповідно до таблиці 3.
Відповідно до п. 8.1 розділу 8 таблиця 3 ДНБ В.2.5.-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація. Частина І, Проектування. Частина ІІ Будівництво» видалення диму та гарячих  газоподібних продуктів згорання потрібно передбачати: 
Б) з коридорів виробничих, житлових, громадських та адміністративно побутових будинків умовною висотою більше ніж 26,5 м. 
Судовим розглядом встановлено, що об`єктом перевірки є багатоповерховий житловий будинок (9 поверхів)  за адресою: м. Харків, вул. Зубарєва, буд. 34- А,   введений в експлуатацію в 2017 році,  що підтверджується сертифікатом серії ІУ №163173631838 від 19.12.2017, виданим Державною архітектурно-будівельною. Сертифікат виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 19.12.2017, яким було допущено експлуатацію житлового будинку за цільовим призначенням (а.с. 107-110).
Відповідач, відповідно до договору від 14.02.2018 з ПАТ "Будівельний торговий будинок" (замовник) про надання послуг з управління житловим будинком, здійснює частину функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення його сталого функціювання відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості.
За умовами договору ПП "МІБ-Сервіс"  забезпечує належну експлуатацію та утримання житлового будинку (за адресою: АДРЕСА_1 ), зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку, вживати заходи по ліквідації аварійних ситуацій та усунення відповідних порушень. (а.с.80-83).
Під час перевірки 24.06.2020 та  19.11.2020 фахівцями ГУ ДСНС України у Харківській області зазначено про наявність порушень, а саме: - житловий будинок не обладнаний системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014, чим порушено вимоги п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ; - у житловому будинку відсутній внутрішній протипожежний водопровід, відсутня система протидимного захисту, чим порушено абз. 1 ст. 57 КЦЗУ.
Так, згідно п.1.2 розділу 1 ДБН В.2.5.-56:2014 ці будівельні норми встановлюють вимоги до обладнання об`єктів  систем протипожежного захисту під час їх будівництва, реконструкції технічного переоснащення, капітального ремонту, зміни категорій приміщень і будинків за вибухопожежною небезпекою згідно з НАПБ Б.03.0002.
Згідно п.1.1. ДБН В. 2.5-64:2012  ці норми встановлюють вимоги до проектування та будівництва систем внутрішнього холодного та гарячого водопостачання, каналізації і водостоків при новому будівництві, реконструкції, капітальному ремонті, технічному переоснащені та реставрації будинків, будівель, споруд різного призначення.
Згідно п.1.2. ДБН В.1.1.-7:2016 ці норми застосовують під час проектування і будівництва будинків, також їх реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації.
Отже, зазначені норми містять вимоги щодо відповідності будівель які вводяться в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення.
Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок введено в експлуатацію, відповідач  не здійснював будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, капітального ремонту, зміни категорій приміщень.
Під час розгляду справи в суді представник позивача, в обґрунтування необхідності обладнання житлового будинку системами протидимного захисту та встановлення внутрішнього протидимного водопроводу,  зазначав, що фактично будівля за адресою: АДРЕСА_1 , має десять поверхів, а не дев`ять, як зазначено в усіх технічних документах. Зазначене відбулося внаслідок перебудови технічного десятого поверху на житлове приміщення, в якому проживають люди,  дозвіл на перебудову надано згідно рішення Господарського суду Харківської області, яке набрало законної сили. 
Проте, доказів на спростування встановлених судом обставин позивачем до суду не надано, як і не надано в тому числі на вимогу суду, доказів здійснення відповідачем переобладнання будівлі.
Також судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані позивачем вимоги будівельних норм мають застосовуватися лише до житлових  будинків підвищеної поверховості, максимальна умовна висота яких становить  більше 26,5 м. 
Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проведення співробітниками ГУ ДСНС України в Харківській області будь-яких замірів висоти  житлового будинку за адресою: вул. Зубарєва, 34-А, м. Харків з використанням вимірювальних засобів, оскільки акти перевірок не містять посилань на використаний при перевірці,  засіб вимірювання.
Посилання апелянта, щодо проведення замірів під час здійснення повторної перевірки за допомогою вимірювальної рулетки, в підтвердження чого надано фотокопії електронного вимірювального пристрою (тахеометр електричний СХ-105) (ар.с.203-213), а також технічний опис приладу "тахеометру", колегія суддів вважає недоведеними, оскільки надані докази не є належними.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції та визнано позивачем, заміри електронним пристроєм здійснено після складання акту перевірки №93 від 19.11.2020 та без присутності представника відповідача, в той час як фактичне вимірювання висоти будівлі під час повторної перевірки, зі слів представника позивача, було здійснено за допомогою вимірювальної рулетки. 
Жодних документів, які дають змогу суду ідентифікувати засіб вимірювання, встановити, чи пройшов він повірку  та чи є  вимірювальна рулетка належним засобом вимірювальної техніки відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який дає змогу встановити підвищену поверховість  житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Судом встановлено, що на замовлення відповідача,  контрольну зйомку об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 ,  здійснено кваліфікованим інженером-геодезистом ОСОБА_1 , яка має сертифікат Національного університету біоресурсів і природокористування України №011531 від 15.11.2013  та геодезист 1 категорії ОСОБА_2 . 
Під час зйомки встановлено, що висота будинку, який був об`єктом перевірки становить: 1 під`їзду – 26,4 м., 2 під`їзду – 26,37 м., 3 під`їзду – 26,14 м., 4 під`їзду – 26,13 м., 5 під`їзду – 26,12 м.
Вимірювання висоти будівлі здійснювалось електронним тахеометром Topson GTS-239N №ON0072, виробник Японія, що підтверджується свідоцтвом ДП "Харківського регіонального науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації" №03/8257 від 23.10.2020 
За результатом повірки встановлено, що засіб вимірювання відповідає вимогам настанови щодо експлуатування електронного тахеометра. (т.1 а.с. 169-171).
Отже,   надані відповідачем у сукупності докази (контрольна зйомка житлового будинку, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу виріювальної техніки електронного тахеометру Topson GTS-239N №ON007, кваліфікаційні сертифікати інженерів - геодезистів) спростовують обставини, з якими позивач пов`язує у відповідача обов`язок по влаштуванню внутрішнього протипожежного водопроводу та система проти димного захисту станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом.
З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги, що  об`єкт перевірки є житловим будинком підвищеної поверховості,  а тому є підстави для обладнання його системами протипожежного захисту, водопроводом та системою продимного захисту, є необґрунтованими та не доведені належними доказами. 
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведено факту  існування порушень, що стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом,  колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення експлуатації будівлі (житлового будинку),    за адресою: м. Харків, вул. Зубарєва, буд.34-А, комплексне обслуговування якого здійснює ПП "МІБ- СЕРВІС".
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 по справі № 520/11351/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  28.05.2021 року