Номер провадження: 33/813/497/21
Номер справи місцевого суду: 521/584/21 
Головуючий у першій інстанції Непорада О.М. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 та його захисника - адвокат Довженка Олексія Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Довженко Олексія Юрійовича на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси Непоради О.М. від 26.02.2021 року,
                                установив        
Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Непоради О.М. від 26.02.2021 року,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 29.12.2020 року, біля 19 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою в її бік, ображав та штовхнув.
За даним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ВАБ №143164 від 09.01.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Довженко О.Ю. зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною, оскільки вона постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП. 
Адвокат вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки під час його складання, на прохання ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою, з боку працівників поліції було відмовлено, протокол має виправлення, відсутні відомості щодо місця проживання понятого. Також захисник вважає, що подія відбулася не за місцем проживання будь-кого із сторін, що на думку адвоката свідчить про відсутність необхідного елементу, встановленого п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», а саме місця проживання будь кого із сторін, за місцем правопорушення. Крім того зазначає, що суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами та без обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також адвокат звертає увагу суду на тому, що подія відбулася 29.12.2020 року, а ОСОБА_2 звернулася до поліції лише 06.01.2021 року, що ставить під сумнів саму подію правопорушення.
На підставі вищевикладеного просить постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2021 року скасувати та закрити провадження по справі.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Довженко О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вчинила домашнє насильство. 
Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 17 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 
Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП,підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 143164 від 09.01.2021 року з якого вбачається, що 29.12.2020 року, біля 19 години 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою в її бік, ображав та штовхнув.
Зазначені обставини також підтверджуються заявою ОСОБА_2 про скоєння щодо неї правопорушення (а.с.2), її поясненнями (а.с.3) та поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с.5), у яких він визнав свою вину та підтвердив факт конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 та протиправні дії щодо неї, пояснивши їх образою до ОСОБА_2 , яка оформила на себе автомобіль, придбаний ним. 
Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення день та час він висловлювався нецензурною лайкою та штовхнув ОСОБА_3 .
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, адже під час його складання, на прохання ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою з боку працівників поліції було відмовлено, оскільки зазначене не підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції на вказане не посилався. Більш того, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи приймає участь його захисник – адвокат Довженко О.Ю. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист та отримання правової допомоги не було порушено. Посилання захисника на те, що протокол має виправлення та відсутні відомості щодо місця проживання понятого, на переконання апеляційного суду, не спростовують вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, яка знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з підстав того, що подія відбулася не за місцем проживання будь-кого із сторін, адже зі змісту п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не вбачається обов`язкова умова здійснення діянь за місцем проживання сторін. Термін «домашнє насильство» у розумінні зазначеної норми закону передбачає в тому числі суб`єктний склад, а саме що передбачені законом дії вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вчинив інкриміновані йому дії щодо своєї колишньої дружини, що відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вважається домашнім насильством.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами, оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено обов`язкового здійснення фіксування технічними засобами судового засідання.
Посилання захисника щодо розгляду справи судом першої інстанції без обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності спростовується змістом оскаржуваної постанови, згідно якої ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи та давав пояснення. Більш того, у своїй апеляційній скарзі адвокат підтверджує факт участі ОСОБА_1 в судовому розгляді справи у суді першої інстанції. Крім того, це не вплинуло на правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що подія відбулася 29.12.2020 року, а ОСОБА_2 звернулася до поліції лише 06.01.2021 року, що ставить під сумнів саму подію правопорушення, оскільки факт вчинення протиправних дій щодо потерпілої ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду. 
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката Довженко О.Ю., оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за кваліфікуючою ознакою вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначенні розміру адміністративного стягнення судом першої інстанції були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено мінімальне стягнення у межах санкції ч.1 ст.173-2КУпАП.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Довженка Олексія Юрійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І.Кравець