Дата документу 12.05.2021 Справа № 337/5830/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №337/5830/18        Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/807/1106/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» травня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Подліянової Г.С.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, 

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 11 травня 2017 року в Мексиканських Сполучених Штатах в книзі 2, номер акту 00214, визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 16260 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року позовну заяву в частині заявлених вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів залишено без задоволення.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на перебування відповідача на території України на законних підставах, перебування на її утриманні малолітніх дітей, проживання та реєстрацію у місті Запоріжжя на час звернення до суду, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначався на 23.03.2021 року, 27.04.2021 року , 12.05.2021 року. 

При цьому 27.04.2021 року розгляд справи був відкладений у зв`язку з не явкою представників  ОСОБА_3 . Доказів поважності не явки в судове засідання представників відповідача апеляційному суду не надано.

В судове засідання 12 травня 2021 року належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи відповідач ОСОБА_3 не з`явився.

Від представника відповідача ОСОБА_5 , який був присутнім в судовому засіданні 12 травня 2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_3 .
Будь-яких заяв від ОСОБА_3 до суду не надходило.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

З огляду на вищевказані обставини, тривалий час розгляду цієї цивільної справи - з лютого 2021 року та завантаженість суддів цивільної палати апеляційного суду, а також враховуючи, що судом вирішується процесуальне питання, суд ухвалив розглядати справу апеляційним судом у судовому засіданні за відсутністю відповідача та за участю його представника ОСОБА_5 ..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року позовні вимоги в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів залишено без розгляду, а позовні вимоги про розірвання шлюбу не підлягають розгляду в Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в грудні 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів (т. 1 а.с. 1-6).

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2019 року у справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження (т. 1 а.с. 42).

20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів (т. 1 а.с. 191-192).

Також, представник позивача ОСОБА_2 також звернулась із клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини (т. 1 а.с.194).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, залишено без розгляду (т. 2 а.с.24).

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Між Україною та Мексиканськими Сполученими Штатами немає міжнародного договору у сфері правової допомоги у цивільних і сімейних справах.

За відсутності такого договору слід керуватись нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». 

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статтях 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

За приписами частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 27 ЦПК України).

Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (частини перша, друга статті 28 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

ОСОБА_1 на момент подання позову про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, проживала на території України та мала на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції відкрив провадження у справі за місцем проживанням позивача у відповідності до вимог пункту 4 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини перша, друга статті 28 ЦПК України, а отже підсудність цієї справи була визначена на момент відкриття провадження у справі – Хортицькому районному суду м. Запоріжжя.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» та частини другої статті 31 ЦПК України, за змістом яких у разі прийняття судом до свого провадження справи з додержанням правил підсудності, така справа повинна бути ним розглянута також у випадку зміни в ході провадження у справі підстав для такої підсудності.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 липня 2020 року у справі №357/12676/18, постанові від 09 вересня 2020 року №521/7207/18.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  задовольнити.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року про закриття провадження у цій справі скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 травня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       Г.С. Подліянова