КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
                                                                        Апеляційне провадження № 22-ц/824/6581/2021                  
                                                                                                     справа № 757/40103/20-ц

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 7 червня  2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва, постановлену суддею  Захарчук С.С. 17 лютого 2021 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «БізнесГруп», про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «БізнесГруп», про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію.
Позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по поширенню у будь-який спосіб інформації щодо підтримки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , обґрунтовану тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, неправильне дослідження доказів, поданих позивачем. На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що чергові публікації відповідача з недостовірною інформацією призведуть до постійного збільшення позовних вимог, що унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
 У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію.
У заяві про забезпечення позову просила забезпечити позов  шляхом заборони відповідачу до вирішення справи вчиняти дії по поширенню у будь-який спосіб інформації щодо підтримки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що відповідачем під час розгляду справи було повторно поширено дану інформації в мережі фейсбук.
Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову -  це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачу до вирішення справи вчиняти дії по поширенню у будь-який спосіб інформації щодо підтримки ОСОБА_2 ОСОБА_4 може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію , а відтак суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про   відмову у задоволенні  заяви про забезпечення позову шляхом заборони в майбутньому поширювати відповідачем будь-яку інформацію щодо позивача.
 
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів

                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  8 червня 2021 року.

Суддя - доповідач:                                      

 
Судді: