ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4142/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 р. (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/4142/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича, винесені у виконавчому провадженні ВП№62197301, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білоусова О.І. від 16.03.2009 №1216:
1)          постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62197301 від 27.05.2020; 
2)          постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.05.2020 у розмірі 173 грн;
3)          постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.05.2020 у розмірі 22544,23 грн;
4)          постанову про арешт майна боржника від 27.05.2020, якою накладено арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; 
5)          постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 27.05.2020;
6)          постанову приватного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 11.06.2020.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 27.05.2020 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білоусова О.І. від 16.03.2009 №1216 відповідачем відкрито виконавче провадження №62197301, в межах якого винесено решту спірних постанов. Позивач вважає спірні постанови протиправними, з огляду на те, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; постанову про арешт майна боржника винесено на підставі   статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», а не ч. 7   статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», крім того, накладення арешту не забезпечує реального виконання виконавочого напису, оскільки квартира вже перебуває в іпотеці; приватним виконавцем не враховано те, що Ѕ частина квартири належить ОСОБА_2 на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2012 у справі №2-609; основна винагрода приватного визначена невірно, оскільки розрахована від суми заборгованості, а не від вартості квартири. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов про визнання протиправними та скасування постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62197301 від 27.05.2020; постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.05.2020 у розмірі 173 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.05.2020 у розмірі 22544,23 грн; постанову про арешт майна боржника від 27.05.2020, якою накладено арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги позивач наводить доводи, які є аналогічним до доводів, викладених ним у позовній заяві. Також вказує на відсутність доказів того, що виконавчий напис нотаріуса № 1216 від 16.03.2009 до 14.09.2016 пред`являвся до виконання, оскільки відмітка державного виконавця на написі нотаріуса таким доказом не є. На думку скаржника, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування виконавчих всіх проваджень, які відкривались Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), (його правонаступниками) в ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1216. Суд першої інстанції безпідставно виключив із кола учасників справи (в якості третьої особи)  Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який мав надати пояснення по суті позову.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Відповідач вказує, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, як це передбачено частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». Останній раз виконавчий напис повертався стягувачу 23.10.2017, про що свідчить відмітка виконавця, проставлена у відповідності до абз. 2,3 п. 22 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012. Відтак, граничним строком пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до примусового виконання є 23.10.2020.  Спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020 прийнята в межах трирічного строку, тому є законною, як і інші постанови, оскаржені позивачем.
Скаржник направив до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Інші учасники процесу, повідомлені про день, місце і час розгляду справи в порядку   статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 3   статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України   неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
На підставі частини 4   статті 229 цього ж Кодексу   фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами   статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено   статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 16.04.2008 №КФ(03)82-08 укладено іпотечний договір від 16.04.2008 № ЗФ(03)82-08, за умовами якого ОСОБА_1 (Іпотекодавець) передає в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» (Іпотекодержатель) об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 12561871), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 75,3 кв. м., житловою площею 50,1 кв. м. (п. 1. 2 Договору).
16.03.2009 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білоусовим О.І. вчинено виконавчий напис №1216, яким запропоновано звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв. м., житловою площею 50,1 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок заставленого майна запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» у розмірі 223 242,38 грн. У виконавчому написі зазначено, що він має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня вчинення.
27.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Михайловичем, за заявою АТ «ТАСКОМБАНК», винесено постанову про відкриття виконачого провадження №62197301 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білоусова О.І. від 16.03.2009 №1216. В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем також винесено постанови, зокрема: від 27.05.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено такі витрати у розмірі 173,00 грн.; від 27.05.2020 про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої сума винагроди становить 22 544,23 грн.; від 27.05.2020 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість ВАТ АБ «Бізнес Стандарт» зазначено АТ «ТАСКОМБАНК»; від 27.05.2020 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; від 11.06.2020 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме внесено зміни до резолютивної частини виконавчого документа.
Не погоджуючись із вищевказаними постановами, позивач звернувся до суду із вимогою про визнання їх протиправними та скасування.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білоусова О.І. від 16.03.2009 №1216 повернено стягувачу постановою державного виконавця від 23.10.2017, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався та в подальшому встановлювався з дня такого повернення - 23.10.2017, тобто протягом трьох років. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020 №62197301 приватний виконавець діяв правомірно, а отже підстави для скасування спірних постанов відсутні.
Колегія суддів зазначає наступне.
У виконавчому написі № 1216, який вчинено приватним нотаріусом 16.03.2009, визначено, що він може бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення, тобто до 16.03.2010 включно (а.с.31).  
          Зазначений виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання, доказами чого є копії постанов про відкриття виконавчого провадження та постанов про повернення виконавчого документу стягувачеві (а.с.101-177). Так, вперше, виконавче провадження за виконавчим написом № 1216 було відкрито постановою державного виконавця від 27.05.2009 (ВП № 13009660). 
          На час вчинення виконавчого напису № 1216  діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, статтею 22 якого передбачалось, що після переривання  строку  пред`явлення виконавчого документа до  виконання  перебіг  строку  поновлюється.  Час, що  минув  до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю  повного  або  часткового  виконання  рішення   строк пред`явлення  виконавчого  документа  до  виконання  після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу. 
          З 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ, статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4).  У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Пунктом 5 Перехідних положень цього Закону передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Однак, Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 р. у справі № 409/4751/12 сформулював наступний правовий висновок:
Відповідно до   статті 58 Конституції України   Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На повторне пред`явлення стягувачем виконавчих листів для виконання положення   статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»   в редакції від 02 червня 2016 року, якою передбачений новий більш тривалий строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, не      застосовуються.       Положення частини п`ятої      Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»             (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII), згідно якої виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, стосуються пред`явлення виконавчих листів вперше.
Як встановлено судом першої інстанції, виконавчий напис приватного нотаріуса №1216 останній раз повернено стягувачу постановою державного виконавця від 23.10.2017. Відтак, його пред`явлення до виконання мало відбутись до 23.10.2018.
Пред`явивши виконавчий напис № 1216 до виконання 23.04.2020, стягувач, яким є АТ «ТАКСОМБАНК» пропустило річний строк, що є підставою для його повернення на підставі частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ.
У вимогах апеляційної скарги позивач просив скасувати  постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт майна боржника. У мотивувальній частині апеляційної скарги позивач погодився із рішенням суду в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування постанов про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 27.05.2020 та від 11.06.2020. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення в частині, відповідно до вимог апеляційної скарги, та прийняття нового рішення, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи позовні вимоги, колегія суддів зазначає, що оскільки законні підстави для відкриття виконавчого провадження відсутні, спірні постанови, які були прийняті в межах виконавчого провадження ВП № 62197301 також підлягають скасуванню. 
Керуючись статтями   315,   317,   321,   322,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 р. в адміністративній справі №280/4142/20 -   скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування постанов, прийнятих 27.05.2020 у виконавчому провадженні ВП №62197301, про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника та ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати протиправними та скасувати, прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Михайловичем 27.05.2020: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62197301, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62197301, постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 22544,23 грн. у виконавчому провадженні ВП № 62197301, постанову про арешт майна боржника ВП № 62197301.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 р. в адміністративній справі №280/4142/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 квітня 2021 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий