ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/217/21 Справа № 703/448/21 Категорія: ч. 1 ст. 44-3 КУпАП	Головуючий у І інстанції Ігнатенко Т. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р.                                                                                                 м. Черкаси

      Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О., з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Тищенка Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Автолюкс Черкаси плюс», 

визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів  доходів громадян, що становить 17000 грн.; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн., 

                                                                          в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 04.02.2021 року близько 09год. 00хв. в м. Сміла по вул. Соборній, 102, здійснював на автобусі  д.н.з. НОМЕР_1 , нерегулярне перевезення пасажирів під час якого останні знаходилися в салоні автобусу без масок, що захищають органи дихання, чим порушив підпункт 10 п.2 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, зі змінами відповідно до постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області  від 17.03.2021 року, провадження у справі закрити.
Звертає увагу, що адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Зазначає, що диспозиція ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер, оскільки відсилає до нормативних актів, які спрямовані на захист населення від інфекційних хвороб, зокрема, запобігають поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2.
Вказує, що водія автобуса не уповноважено на контроль за дотриманням протиепідемічних  заходів пасажирами  автобуса. Згідно законодавства України такий обов`язок лежить на перевізнику та на кожному громадянину-пасажирові, які самостійно повинні дотримуватись санітарно-епідеміологічних входів.
Також скаржник вказує, що водій автобуса має змогу контролювати пасажирів щодо носіння захисних масок лише під час загрузки пасажирів до автобуса, що і було ним роблено і всі пасажири здійснювали посадку в індивідуальних масках. Зазначає, що в подальшому, під час руху, водій позбавлений такої можливості, оскільки він зобов`язаний постійно слідкувати за дорожньою обстановкою.
Крім того, вказує обвинувачений, він не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки є лише найманим працівником та не здійснює господарську або організаційну діяльність, вважає, що його вина у вчинені інкримінованого правопорушення не доведена.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи адвоката Тищенка Ю.П. – представника ОСОБА_1 щодо необхідності задоволення апеляційної скарги останнього, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення він інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04.02.2021 року близько 09 год. 00 хв. в м.Сміла по вул.Соборній,102, здійснював на автобусі з д.н.з. НОМЕР_1 , нерегулярне перевезення пасажирів, під час якого останні знаходилися в салоні автобусу без масок, що захищають органи дихання, чим порушив підпункт 10 п.2 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, зі змінами відповідно до постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.  
Згідно п.п.10 п.2 вказаної постанови, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
З аналізу даної норми слідує, що відповідальність за порушення цього пункту постанови несе перевізник, тобто суб`єкт господарювання. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі дані про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання,  а з копії наказу № 32-к від 01.11.2014 року ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс» вбачається, що ОСОБА_1 є водієм зазначеного підприємства (а.с.26).  Даний факт вказує на те, що ОСОБА_1 не перебував на посаді, яка здійснює  організаційну діяльність, а тому не може  нести відповідальність  за умови перевезення пасажирів. 
Крім цього, відповідно до ст.40 Закону України  «Про автомобільний транспорт» окрім інших перелічених обов`язків,  водія автобуса не уповноважено на контроль  за дотриманням протиепідемічних заходів пасажирами при їх перевезенні.
Враховуючи викладене, приходжу  до висновку, що постанова районного суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294  КУпАП, -

                                                                          п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Смілянського  міськрайонного суду Черкаської області  від 17 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
    Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   М.О. Ятченко