ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 квітня 2021 року           справа № 200/8658/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання – Харечко О.П., за участю представника позивача – адвоката Романенка А.В. (в режимі відео конференції), представника відповідача – Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року (суддя в 1 інстанції – Хохленков О.В., повний текст складено 18 грудня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, у справі № 200/8658/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      
                                                               ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (з урахуванням уточнених позовних вимог) про:
- визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» пені в сумі 78764,99 гри. (сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 99 копійок) шляхом внесення відповідного запису (даних, операцій) до інтегрованої картки платника  податку на додану вартість ТОВ «МЕТІНВЕСТ МРМЗ»;
- зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» платника податків з податку на додану вартість нені в сумі78764,99 гри. (а.с.2-12, 144-146 т. 1).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити коригування  даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» платника податків з податку на додану вартість нені в сумі 78764,99 гри.   (а.с. 12-16 т. 2).
Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову про  відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі №805/4221/18-а (яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року) податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №0001701415, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 16 514 541 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями в сумі 11 009 694 грн., штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5 504 847 грн. скасовано в частині податкових зобов`язань на суму 10 912 542 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 5 456 271 грн.
Враховуючи набрання законної сили рішенням 09 липня 2020 року, грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішення від 06 березня 2018 року № 0001701415 є узгодженим  з 09 липня 2020 року, граничний строк його сплати з огляду на положення п. 57.3 ст. 57 Податкового Кодексу України є 20 липня 2020 року, сплата грошового зобов`язання відбулась 13 серпня 2020 року.
Відтак, вважає позовні вимоги необґрунтованими.
Посилався на висновки Вищого адміністративного суду України (а.с. 19-21 т. 2). 
Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю  «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» який є юридичною особою код ЄДРПОУ 38673998 (а.с.13-19 т.1).
Податковим повідомленням - рішенням від 06 березня 2018 року № 0001701415 Товариству з обмеженою відповідальністю  «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» збільшено суму грошових зобов`язань з ПДВ у розмірі 16 514 541 грн., у т.ч. за основним платежем 11009694 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5504847 грн. (а.с.77-78 т.1).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі №805/4221/18-а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремонтно - механічний завод» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень були задоволені частково. Податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №0001701415, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 16 514 541 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями в сумі 11 009 694 грн., штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5 504 847 грн. скасовано в частині податкових зобов`язань на суму 10 912 542 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 5 456 271 грн.
Постановою від 09 липня 2020 року Перший апеляційний адміністративний суд залишив рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня  2020 року без змін, апеляційну скаргу податкового органу - без задоволення (а.с.22-76 т.1).
Податковим повідомленням - рішенням від 30 липня 2020 року № 0003461415  товариству з обмеженою відповідальністю  «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» збільшено суму грошових зобов`язань з ПДВ у розмірі 145 728 грн., у т.ч. за основним платежем 97 152 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 48 576 грн. (а.с.20-21 т.1).
Листом № 66326/10/05-99-05-14-20 від 19 серпня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області спрямувало ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» розрахунок пені на виявлені суми заниження податкових зобов`язань за період з 31 травня 2016 року по 18 серпня 2020 року в сумі 78764,99 грн. (а.с.83-84 т.1).
Платіжним дорученням № 325149 від 13 серпня 2020 року ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» сплатило до бюджету 145728,00 грн. (а.с. 232 т.1).
Платіжним дорученням № 325149 від 21 серпня 2020 року ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» сплатило до бюджету 78764,99 грн. (а.с.79 т. 1).
Предметом зазначеного спору є нарахування (визначення) відповідачем в інтегрованій картці платника  податку  пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що статтею 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження. Пеня нараховується тільки на суму податкового зобов`язання не сплаченого в строк, встановлений законом. Відтак, пеня нарахована контролюючим органом неправомірно.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.п.14.1.156 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктом 57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на момент прийняття податкових повідомлень-рішень) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Отже, статтею 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.
Водночас, положення статті 129 Податкового кодексу України визначають в якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. 
Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України  Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року набрала законної сили 09 липня 2020 року з прийняттям  постанови Першого апеляційного адміністративного суду.
19 липня 2020 року, з урахуванням десятиденного строку сплати податкового зобов`язання, є днем початку нарахування пені.
Платіжним дорученням № 325149 від 13 серпня 2020 року ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО- МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» сплатило до бюджету 145728,00 грн. (а.с. 232 т. 1), відтак, датою закінчення нарахування пені є дата саме 13 серпня 2020 року.
Строк нарахування пені становить з 19 липня 2020 року по 13 серпня 2020 року.
Відповідно до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Починаючи з 01 березня 2020 року та по сьогоднішній день дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, не завершена.
Таким чином, за період з 19 липня 2020 року по 13 серпня 2020 року пеня не повинна була бути нарахована позивачеві, відповідно до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ протягом періоду з 1 березня 2020 року до кінця карантину.
З розрахунку пені (а.с.83а т.1) слідує, що вона розрахована за заниження податкового зобов`язання в сумі 97152,00 грн. з квітня 2016 року по 18 серпня 2020 року за 1370 днів.
Статтею 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження. Пеня нараховується тільки на суму податкового зобов`язання не сплаченого в строк, встановлений законом.
Отже,  висновок суду першої інстанції, що пеня нараховувалася контролюючим органом неправомірно є обґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.                      
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.          
Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).                       
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.                     
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 200/8658/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 200/8658/20-а – залишити без змін.       
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 05 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 07 квітня 2021 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                          Т.Г. Гаврищук
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв