Дата документу 26.05.2021 Справа № 316/2627/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 316/2627/20                                         Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1723/21 Бульба О.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
               Суддів: Кримської О.М.
                Онищенка Е.А.        
За участю секретаря: Семенчук О.В. 
       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 
В С Т А Н О В И В:
               У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що він від першого шлюбу з ОСОБА_2 має дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
               На підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 травня 2014 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.03.2014 року. 
               Вказує, що він також перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який 18.06.2019 року було розірвано. Від другого шлюбу має ще одну дитину – сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
               Зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі на спільну з відповідачкою дитину, в зв`язку з необхідністю утримання ще однієї дитини. 
               На теперішній час він тимчасово безробітний, будь яких заробітків чи доходів від здійснення будь-якої трудової діяльності, в тому числі як найманого працівника, не має, однак періодично, неофіційно працює.
                Акцентує, що якщо суд не зменшить розмір аліментів до його офіційного працевлаштування, державним виконавцем буде нараховуватись заборгованість виходячи із середньої заробітної плати по місту Дніпропетровську, що на момент подання заяви складає близько 11 000 грн., а тому сума у розмірі 2 750 грн. щомісячно лише на одну дитину є непосильною та ставить у скрутне становище його родину, а у разі виникнення заборгованості він навіть не матиме можливості її погасити. 
               Крім того за станом здоров`я він потребує значних коштів на лікування та періодичне обслідування, оскільки має невиліковне інфекційне захворюванням та пов`язані з ним хронічні захворювання печінки. Також має проблеми зі спиною.
               Зазначає, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі і не має можливості в повній мірі виконувати покладених на нього обов`язків щодо сплати аліментів.
               Посилаючись на зазначені обставини просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.05.2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до розміру 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з моменту звернення до суду.
               Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 лютого 2021 року в задоволені позовної заяви відмовлено.
               У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені всі обставини справи та надані докази по справі. Не враховані зміни його матеріального становища, стану здоров`я, що є підставою для зменшення розміру аліментів визначених за рішенням суду. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
               Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
               Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
               Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
               Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
               Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
               Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
               Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, н які вона посилається як на підставу своїм вимог та заперечень.
               Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.
               Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів зміни обставин, які б свідчили про неможливість позивача надавати відповідачу матеріальну допомогу на утримання спільної неповнолітньої дитини, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
               Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
               Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.
               Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
               Положеннями статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
               Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
               Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.
               Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати.
               Зі змісту положень статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
               Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.
               Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
               Згідно висновку Верховного Суду України. Зробленого в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
               Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
               Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі мають спільну дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області.
               Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області 12.05.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.03.2014 року.
               Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 як підставу зменшення щомісячного розміру аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини з 1/4 частки на 1/6 частку, вказує на те, що у нього змінилось матеріальне становище, на теперішній час тимчасово безробітній та має захворювання, які потребують лікуванню та періодичного обстеження.
               З наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження позовних вимог, вбачається, що останній перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 05.09.2019 року, та від якого має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
               Згідно довідки - розрахунку старшого державного виконавця Кучину А.О. нарахована заборгованість, яка станом на 01.11.20202 року становить 99 209,14 грн. 
               Встановлено, що аліментних зобов`язань відносно утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 немає.
               З наданих ОСОБА_1 копії медичної документації, на підтвердження свого стану здоров`я, вбачається, що він знаходився на лікуванні з діагнозом: хронічний гепатит С, та згідно медичних висновків має хвороби зі спиною.
               Тимчасове безробіття позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною і може працевлаштуватися.
               При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
               Відсутність офіційного заробітку на момент подання даного позову не свідчить про зміну матеріального становища позивача, а відповідно про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.
               Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів зміну свого матеріального стану.
               Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
               Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
               З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
               Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 лютого 2021 року по цій справі залишити без змін.
       Дата складання повної постанови 31 травня 2021 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Кримська
       
                Е.А. Онищенко