ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року                                                                     Справа № 906/254/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя                        Мельник О.В.
суддя                                                Петухов М.Г.
суддя                                                Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Орловській Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та акціонерного товариства "Банк Альянс" на рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2021 р. у справі №906/254/20 (суддя Соловей Л.А., повний текст рішення складено 12.03.2021 року)
за позовом акціонерного товариства "Банк Альянс"
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ"
             2) ОСОБА_1 
             3) ОСОБА_2 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:
1) ОСОБА_3 
2) ОСОБА_4 
3) приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
4) ОСОБА_5 
про стягнення 1287086,58 грн. солідарно
за участю представників:
позивача - Фокіна С.О.
відповідачів - не з`явився,
третьої особи 1 - не з`явився,
третьої особи 2 - не з`явився,
третьої особи 3 - ОСОБА_6 ,
третьої особи 4 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 02.03.2021 у справі №906/254/20 позов акціонерного товариства "Банк Альянс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно 1287086,58 грн. задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ТОВ "Візин Річ" та ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Альянс" 1287086,58 грн. заборгованості в порядку регресу. Стягнуто з ТОВ "Візин Річ" та ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Альянс" по 9653,15 грн. судового збору. В позові АТ "Банк Альянс" до ОСОБА_2 відмовлено повністю.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, зокрема, що оскільки принципал порушив свої зобов`язання та умови договору №11-4/0049-18 від 25.01.18 з виконання робіт у строки, встановлені угодою, а виконання принципалом зобов`язання було забезпечено банківською гарантією №428-18, наданою АТ "Банк Альянс", враховуючи положення ч.1 ст.563 Господарського кодексу України, у позивача (гаранта) виник обов`язок сплатити третій особі (бенефіціару) грошову суму відповідно до умов гарантії. Із матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошові кошти за договором гарантії №428-18 від 23.01.18 у розмірі 1287086,58грн.
Судом першої інстанції встановлено факт невиконання принципалом зобов`язань за договором гарантії №428-18 від 23.01.18, у зв`язку з чим у банка виникло право на зворотну вимогу (регрес) до відповідача-1 ТОВ "Візин Річ" на суму виплаченої ПАТ "НАК "Укренерго" гарантії.
Що стосується стягнення солідарно з ТОВ "Візин річ" та Поручителів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2       заборгованості за банківською гарантією, судом першої інстанції зазначено наступне.
Судом встановлено та позивач не заперечує, що ОСОБА_2 , як поручитель, письмової згоди на збільшення строку дії гарантії до 28.02.2020р. не надавав і про такі зміни повідомлений не був. Враховуючи викладене, встановивши, що позивач та відповідач-1 збільшили строк дії гарантії до 28.02.2020р. без погодження з поручителем - ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_2 спірних сум, оскільки порука за договором поруки від 23.01.18 є припиненою в силу положень частини першої статті 559 ЦК України (у відповідній редакції).
Разом з тим, ОСОБА_1 уклав з АТ "Банк Альянс" додаткову угоду №1 до договору поруки №428-18/П від 23.01.18, згідно якої поручитель погодився на збільшення строку дії гарантії з 23.01.18 до 28.02.20 (т.1, а.с.44). 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, законний представник ОСОБА_1 піклувальник ОСОБА_5 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що за договором поруки ОСОБА_1 поручався за виконання ТОВ «Візин річ» зобов`язань за договором гарантії у чітко визначеному обсязі та в чітко визначений період з 23.01.2018 року по 07.03.2019 року включно. Однак, 04 січня 2019 року між ТОВ «Візин Річ» та банком був укладений договір №1 про внесення змін до договору про надання гарантії № 428-18 від 23.01.2018 року, згідно п. 1 якого було збільшено строк дії банківської гарантії до 28 лютого 2020 року включно. Крім цього, відповідно до п. 2 цього договору збільшено обсяг фінансових зобов`язань ТОВ «Візин Річ» перед банком на суми комісії в розмірі 37540,00 грн. та 300,00 грн. Таким чином, в результаті укладення договору про внесення змін до договору гарантії збільшилися фінансові зобов`язання ТОВ «Візин Річ» за договором гарантії та обсяг відповідальності за їх невиконання, на що поручитель ОСОБА_1 згоди не давав.
Апелянт вказує, що договір поруки № 428-18/П від 23.01.2018 року укладений обмежено дієздатним ОСОБА_1 , який був не в стані адекватно оцінювати ситуацію та усвідомлювати значення своїх дій. Одночасно, цей договір поруки укладений без згоди піклувальника та суперечить інтересам ОСОБА_1 , оскільки фактично покладає на нього відповідальність за виконання зобов`язань ТОВ «Візин Річ» за договором підряду, які неможливо виконати у встановлені договором строки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить суд долучити до матеріалів справи та дослідити електронні докази, а саме: тендерну документацію на закупівлю, договір № 11-4/0049-18 від 25.01.2018 року з усіма додатками, матеріали тендерної пропозиції: календарний графік виконання будівельно-монтажних робіт; довідку про наявність у ТОВ «Візин Річ» робітників; зведений кошторис.
Також з апеляційною скаргою до суду звернулось акціонерне товариство "Банк Альянс", в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2021 у справі №906/254/20 залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на пункт 11 договору поруки за яким поручитель ( ОСОБА_2 ) підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору гарантії (у т.ч. про розмір та строки виконання зобов`язань за договором гарантії) та виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань принципала - ТОВ «Візин Річ» за  договором гарантії зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому. Отже, висновок суду першої інстанції щодо припинення дії поруки ОСОБА_2 є помилковим.
Представником відповідача ОСОБА_2 було подано суду апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у справі №906/254/20. У задоволенні вказаного клопотання відмовлено з підстав зазначених в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 року.
В судовому засіданні, що відбулося 15.06.2021 року, колегією суддів було відмовлено в долученні до матеріалів справи доказів, які просив долучити апелянт ОСОБА_5 з наступних підстав.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом спору у даній справі є стягнення в регресному порядку коштів сплачених за договором банківської гарантії, при цьому документи, які просить залучити до матеріалів справи апелянт (тендерну документацію на закупівлю, матеріали тендерної пропозиції: календарний графік виконання будівельно-монтажних робіт; довідку про наявність у ТОВ «Візин Річ» робітників; зведений кошторис) не стосуються предмету доказування у даній справі, а тому колегія суддів не вбачає необхідності для залучення вказаних документів в якості доказів. 
У судове засідання, призначене на 15.06.2021 р., відповідачі, третя особа-1, третя особа-2 та третя особа-4 не забезпечили явку своїх представників, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, приписи ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд визнав за можливе розглядати апеляційні скарги за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.
У відповідності до вимог ст.269 ГПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційних скарг, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
23.01.2018 між акціонерним товариством "Банк Альянс" (банк, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Візин Річ" (принципал, відповідач-1) укладено договір про надання гарантії №428-18 на користь державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго" (бенефіціар, третя особа - 3) (т.1, а.с.32-35).
Пунктом 1.1 договору про надання гарантії №428-18 визначено, що за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.
Сума гарантії складає 1287086,58 грн. Ця гарантія діє з 23.01.18 по 07.03.19 включно (п.п.1.3-1.4 договору про надання гарантії №428-18).
Відповідно до п.2.1 договору про надання гарантії №428-18, зобов`язання принципала перед банком за цим договором забезпечуються: всім майном та грошовими коштами принципала, на яке може бути звернуто стягнення відповідно до вимог чинного законодавства України; неустойкою (пеня, штраф), передбаченою умовами цього договору; порукою фізичної особи - ОСОБА_1 .
Відповідно до п.3.2-3.5 договору про надання гарантії №428-18, письмова вимога бенефіціара за гарантією може бути пред`явлена лише до закінчення строку гарантії. Після закінчення цього строку гарантія безумовно втрачає силу і повинна бути повернена банку бенефіціаром. Гарантія є безвідкличною. Права бенефіціара за гарантією та/або за цим договором не можуть бути передані іншій особі без письмової згоди банку. Правочини із передачі прав за гарантією, що укладені із порушенням цієї вимоги, є недійсними з дня їх укладення. Банк розглядає вимогу бенефіціара із доданими документами протягом 5 робочих днів з дати її отримання. Протягом 1 (одного) робочого дня від дати отримання вимоги бенефіціара по гарантії, банк письмово повідомляє принципала про отримання такої вимоги та направляє її копію. Принципал в строк, визначений у письмовій вимозі банка зобов`язаний: перерахувати банку грошові кошти в сумі, зазначеній гарантом та необхідній для виконання вимоги бенефіціара на оплату по гарантії на рахунок,      зазначений банком; письмово повідомити банк про виявлені невідповідності у вимозі та у доданих до вимоги бенефіціара документах умовам гарантії.
У пункті 4.2 договору про надання гарантії №428-18 встановлено, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 1 робочого дня, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку, у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 30% річних у валюті гарантії, за період з дати здійснення платежу по гарантії до моменту погашення принципалом суми боргу на належні рахунки банку за цим договором.
04.01.19 між акціонерним товариством "Банк Альянс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Візин Річ" укладено договір про внесення змін №1 до договору про надання гарантії №428-18 від 23.01.18, яким сторони домовились викласти пункт 1.4 Розділу 1 "Предмет договору" в наступній редакції:
"Ця гарантія діє з 23.01.18 до 28.02.20 включно. Сторони домовились, що за продовження строку дії гарантії, принципал зобов`язаний в день укладання цього договору про внесення змін, сплатити банку суму у розмірі 37540,00грн та комісійну винагороду за внесення змін в розмірі 300,00грн без ПДВ на рахунок № НОМЕР_1 у АТ "Банк Альянс" код банку 300119, ідентифікаційний код юридичної особи (принципала) 40889560".
25.01.2018 між державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", яке відповідно до статуту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.19 №437, було перетворено шляхом реорганізації у приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник, третя особа - 3) та товариством з обмеженою відповідальністю "Візин Річ" (підрядник, відповідач-1) укладено договір №11-4/0049-18 від 11.10.18, відповідно до п.1.1 якого передбачений предмет закупівлі ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (Будівельно-монтажні роботи з комплектацією необхідним обладнанням та матеріалами по об`єкту "Завершення будівництва виробничої бази Рівненських МЕМ в АДРЕСА_1 інв.№80015051 45300000-0 Будівельно-монтажні роботи) (т.1, а.с.216-225).
За змістом п.7.3 договору №11-4/0049-18 від 25.01.18, передача підрядником виконаних робіт (за звітний період, з урахуванням періодів виконання робіт згідно з календарним графіком робіт), місячного обсягу робіт - та приймання їх замовником (уповноваженим представником замовника) оформлюється відповідним(и) актом(ами) про приймання належно виконаних робіт (етапу робіт за визначений звітний період), про змонтоване обладнання (устаткування). 
Пунктом 12.1 договору №11-4/0049-18 від 25.01.18 сторони встановили, що підрядник надає замовнику (в порядку та строки, визначені чинним законодавством України, вимогами тендерної документації) забезпечення виконання договору.
Відповідно до п.12.2 договору №11-4/0049-18 від 25.01.18, забезпечення виконання договору надається у      вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії, оформленої на паперовому носії. Розмір забезпечення виконання договору (розмір банківської гарантії) становить 1287086,58грн. банківська гарантія є чинною від дня її видачі та протягом строку, на який вона видана: по 07.03.19. У разі продовження строку дії договору підрядник зобов`язаний продовжити (в порядку, визначеному згідно з змінами у договорі) строк дії банківської гарантії на строк продовження строку дії договору.
Згідно п.12.4 договору №11-4/0049-18 від 25.01.18, забезпечення виконання договору (банківська гарантія) не повертається підряднику у разі порушення підрядником умов договору. У такому випадку замовник направляє банку-гаранту вимогу платежу за банківською гарантією.
Відповідно до умов договору ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" третя особа-3, сплатив підряднику ТОВ "Візин Річ" (відповідач-1) аванс у загальній сумі 8050727,69грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.231-233).
Оскільки підрядник свої договірні зобов`язання щодо виконання робіт у визначений строк не виконав, замовник направив ТОВ "Візин Річ" повідомлення №01/5982 від 12.02.20 про розірвання договору №11-4/0049-18 від 25.01.18 та часткове повернення авансу (т.1, а.с.242-244).
Посилаючись на порушенням принципалом (підрядником) зобов`язання в частині виконання робіт за договором, забезпеченого гарантією, 22.01.2020 ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" надіслало гаранту (позивачу) вимогу №01/2982 від 24.01.20, в якій вказало про порушення ТОВ Візин Річ" своїх зобов`язань із своєчасного виконання робіт за договором №11-4/0049-18 від 25.01.18 та вимагало від банку-гаранта сплатити грошові кошти у сумі 1287086,58 грн. відповідно до умов гарантії (т.1, а.с.51-52).
АТ "Банк Альянс" отримавши вимогу бенефіціара, в порядку, визначеному п.3.5 договору про надання гарантії №428-18, повідомило принципала про необхідність перерахувати кошти для покриття можливих втрат за банківською гарантією в сумі 1287086,58 грн., однак  ТОВ "Візин Річ" не виконало обов`язку та не перерахувало кошти.
Листом від 05.02.20 №05.1/440 позивач повідомив ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" про необхідність уточнити реквізити для оплати вимоги. Листом від 11.02.20 №01/5759 бенефіціар повідомив банк про актуальні реквізити для перерахунку (т.1, а.с.54-55). 
Враховуючи, що кошти для сплати грошових зобов`язань за договором про надання гарантії №428-18 від ТОВ "Візин Річ" не отримано, а вимога бенефіціара мала належне пред`явлення, 28.02.2020 АТ "Банк Альянс", на виконання свого обов`язку, сплатило ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 1287086,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 28.02.20 (т.1, а.с.56).
28.02.2020р. АТ "Банк Альянс" звернулось до ТОВ "Візин Річ" та поручителів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогами №21.2.1/716, №21.2.1/717, №21.2.1/718 про сплату заборгованості за договором гарантії в розмірі 1287086,58грн. (т.1, а.с.57-66).
Невиконання відповідачами відповідних умов договору про надання банківської гарантії №428-18 від 23.01.2018, та договорів поруки від 23.01.2018 стало підставою для звернення до суду в порядку регресу до принципала за договором про надання гарантії №428-18 від 23.01.2018 та поручителів за договорами поруки №428-18/П та №428-18/П-1 від 24.04.2018 у розмірі виплаченої АТ "Банк Альянс" суми за гарантією. 
Предметом даного спору є стягнення солідарно з відповідачів коштів за наданою банком гарантією, а предметом доказування - обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю правових підстав для відповідальності відповідачів за виданою позивачем банківською гарантією.
Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.
За приписами частини четвертої статті 200 Господарського кодексу України до відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч. 1 ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Відповідно до п.4.2 договору про надання гарантії №428-18 від 23.01.2018 року, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язаний з цим витрати банку, у валюті гарантії.
Відповідно до п.4.4 договору банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регресу) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).
Вказане положення договору гарантії кореспондується з положеннями ч.1 ст.569 ЦК України, якими визначено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Пункт 5.3. договору вказує, що принципал не може бути звільнений від виконання зобов`язань та/або відповідальності за цим договором ні при яких обставинах, у тому числі навіть тих, що не залежать від принципала.
Таким чином, з наведених норм законодавства та умов договору вбачається право банку на зворотну вимогу (регрес) до відповідача (принципала).
Враховуючи, що позивач сплатив ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошові кошти за договором гарантії №428-18 від 23.01.2018 у розмірі 1287086,58грн., натомість ТОВ «Візин Річ» (принципал) зобов`язань визначених п. 4.2 договору гарантії №428-18 від 23.01.18 з відшкодування банку вказаних витрат не виконав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги банку про стягнення в порядку регресу з ТОВ "Візин Річ" виплаченої ПАТ "НАК "Укренерго" гарантії на суму 1287086,58грн. є правомірними та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з ТОВ "Візин Річ" та поручителів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за банківською гарантією, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання гарантії №428-18 від 23.01.18 між АТ "Банк Альянс" (банк, гарант) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №428-18/П зі змінами, внесеними додатковим договором №1 від 04.01.19, в порядку та на умовах якого поручитель поручився перед банком за виконання ТОВ "Візин Річ" (принципал) зобов`язань (у тому числі щодо сплати суми, на яку видана гарантія, сплати комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та виконання інших зобов`язань) за договором про надання гарантії №428-18 від 23.01.18 (включаючи всі зміни та доповнення до нього, в т.ч. збільшуючими основне зобов`язання, які існують та будуть укладені в майбутньому), укладеним між банком та принципалом (т.1, а.с.40-42, 44).
23.01.2018 між АТ "Банк Альянс" (банк, гарант) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №428-18/П-1, згідно якого в порядку та на умовах якого поручитель поручився перед банком за виконання ТОВ "Візин Річ" (принципал) зобов`язань (у тому числі щодо сплати суми, на яку видана гарантія, сплати комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та виконання інших зобов`язань) за договором про надання гарантії №428-18 від 23.01.18 (т.1, а.с.46-48).
Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).
За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої статті 651 ЦК України договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.
Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин як юридичний факт здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.
Так, за правилами, передбаченими абз. 3 ч. 3 ст. 202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.
Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.                                                            
Визначення обсягів солідарних зобов`язань поручителя виключно у залежності тільки від волевиявлення сторін в основному зобов`язанні суперечить встановленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, оскільки створює підстави для завдання шкоди майновим інтересам поручителя через неузгоджене ним збільшення розміру його фінансової відповідальності.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.04.2019р. у справі №761/41709/17, цивільне законодавство не містить визначення згаданих принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання. Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм, добросовісністю, по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, унеможливити укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб) і дотримуватись зовнішніх критеріїв, справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у співмірності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої процесуальної поведінки, яка б виключала необ`єктивні (упереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.
Пунктом 2.1.1 договору поруки №428-18/П-1 від 23.01.18, який укладений між АТ "Банк Альянс" та ОСОБА_2 , сторони узгодили, що принципал зобов`язаний повернути гарантові суму всіх грошових коштів, сплачених банком за рахунок власних коштів за гарантією, гранична сума якої складає 1287086,58грн. в строк та в порядку, визначеному договором гарантії. Строк дії гарантії з 23.01.18 по 07.03.19. 
Разом з тим, 04.01.19 між АТ "Банк Альянс" та ТОВ "Візин Річ" укладено договір про внесення змін №1 до договору про надання гарантії №428-18, яким сторони, зокрема, домовились що гарантія діє з 23.01.18 по 28.02.20. Також відповідно до п.2 додаткової угоди сторони домовились сплатити банку суму у розмірі 37540 грн. та комісійну винагороду за внесення змін в розмірі 300 грн.(т.1, а.с.38).
Натомість, ОСОБА_2 , як поручитель, письмової згоди на збільшення строку дії гарантії до 28.02.20 не надавав і про вищевказані зміни повідомлений не був.       
Оцінюючи доводи апеляційної скарги акціонерного товариства "Банк Альянс" про те, що пунктом 11 договору поруки чітко передбачено, що поручитель ( ОСОБА_2 ) підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору гарантії (у т.ч. про розмір та строки виконання зобов`язань за договором гарантії) та виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань принципала - ТОВ «Візин Річ» за  договором гарантії зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/13109/18 викладений правовий висновок згідно якого умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абз. 3 ч. 3 ст. 202 ЦК України, та, відповідно, не звільняють від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.
Тобто, в даному випадку умови договору поруки (п.11 договору) про те, що поручитель ( ОСОБА_2 ) виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань принципала - ТОВ «Візин Річ» за  договором гарантії зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої      статті 202 ЦК України, та, відповідно, не звільняють від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.
За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Вищевказана правова позиція неодноразово зазначалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 26.12.2018 у справі №569/8360/16-ц та у постанові від 09.10.2020 у справі №903/998/19.
Враховуючи викладене, встановивши, що позивач та відповідач-1 збільшили строк дії гарантії до 28.02.20 без погодження з поручителем - ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_2 спірних сум, оскільки порука за договором поруки від 23.01.18 є припиненою в силу положень частини першої статті 559 ЦК України (у відповідній редакції).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги законного представника ОСОБА_1 піклувальника ОСОБА_5 про те, що в результаті укладення договору про внесення змін до договору гарантії збільшилися фінансові зобов`язання ТОВ «Візин Річ» за договором гарантії та обсяг відповідальності за їх невиконання, відтак для ОСОБА_1 як поручителя також збільшився обсяг відповідальності, на що він згоди не давав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 уклав з АТ "Банк Альянс" додаткову угоду №1 до договору поруки №428-18/П від 23.01.18, згідно якої поручитель погодився на збільшення строку дії гарантії з 23.01.18 до 28.02.20 (т.1, а.с.44).
Пунктом 5 договору поруки №428-18/П від 23.01.18 передбачено, що поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і принципал, включаючи сплату суми, на яку видана гарантія, процентів від суми боргу за гарантією, комісій, пені, інших платежів та витрат, передбачених договором гарантії, відшкодування збитків.
Посилання апелянта на ту обставину, що рішенням Кам`яно-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.15 по справі №446/405/15-ц ОСОБА_1 визнано       обмежено       дієздатним, у зв`язку з чим позовні вимоги про солідарне стягнення 1287086,58грн в порядку регресу з ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оцінюються судом апеляційної інстанції критично з огляду на наступне
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається  правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Станом на момент розгляду даної справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, договір поруки №428-18/П від 23.01.18 та договір про внесення змін №1 від 04.01.19 до договору поруки №428-18/П від 23.01.18 не визнані в судовому порядку недійсними, а отже враховуючи приписи ст.204 ЦК України, вказаний договір є правомірним та таким, що породжує цивільні права та обов`язки.
Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, у разі визнання договору поруки №428-18/П від 23.01.18 та договору про внесення змін №1 від 04.01.19 до договору поруки №428-18/П від 23.01.18 недійсними, сторони не позбавлені права звернутись до суду з відповідною заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ "Банк Альянс" про стягнення солідарно з ТОВ "Візин Річ" та ОСОБА_1 1287086,58грн. заборгованості.
Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 р., серія A, №303-A, п.29). 
Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 ГПК України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в них доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційних скарг покладається на скаржників згідно ст.129 ГПК України.
При цьому враховуючи, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 28959,45 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2021р. у справі №906/254/20 та станом на момент винесення постанови у даній справі апелянтом вказану суму судового збору сплачено не було, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 28959,45грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2021 р. у справі №906/254/20 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 та акціонерного товариства "Банк Альянс" - без задоволення.
2. Стягнути з        ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України 28959,45 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.
3. Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "23" червня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.