Справа № 466/5039/20                        Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/340/21                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В :

       В липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі по 15000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
У позові вказує на те, що вона, ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними зареєстровано 07.11.2015, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Дитина проживає з нею та фактично знаходиться на її утриманні. Стверджує, що відповідач матеріально не забезпечує сина, хоча має фінансову можливість. Вона не в змозі самостійно утримувати сина, піклуватися про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Позивачка працює у Львівському національному аграрному університеті на посаді доцента кафедри підприємництва, торгівлі та біржової діяльності. Її зарплата за останні шість місяців складає 35 954,81 грн. Крім цього, позивачка має на утриманні повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не працює, оскільки навчається. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі, який вона вказала у позові, оскільки є працездатним, зареєстрований фізичною-особою підприємцем, має на праві власності нерухоме майно, транспортні засоби та згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником та іпотекодержателем нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) і доход держави 840,80 грн. судового збору.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 вважає рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає інтересам малолітньої дитини. Стверджує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 15000 грн. Окрім цього, звертає увагу на наявність у відповідача транспортних засобів, нерухомого майна та грошових коштів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року в частині часткового задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повністю. Судові витрати просить покласти на відповідача.

ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи. Звертає увагу, що взята судом сума його доходу за 2019 рік в розмірі 1261366 грн. не є його чистим доходом. Звертає увагу, що з згаданої суми він несе витрати на оплату податків, на виплату заробітної плати найманому водію, вартість палива, витрати на ремонт, витрати на дороги під час міжнародних перевезень. Стверджує, що розмір його чистого доходу в 2019 році склав 233166 грн., що в місяць становить близько 19347 грн. Окрім цього, звертає увагу, що шлюб між ним та позивачкою не розірвано, а позивачка переїхала з дитиною жити окремо через погіршення його матеріального становища. Вважає, що при визначенні розміру аліментів поза увагою суду залишилася та обставина, що у нього є ще троє дітей від першого шлюбу, двоє з яких на даний час є непрацездатними, його стан здоров`я і витрати на лікування, а також, що належне йому майно не є набуте шляхом придбання, а отримане ним в дарунок.
Зазначає, що він готовий оплачувати аліменти на утримання сина в сумі 1800 грн. щомісячно. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 4000 грн. щомісячно, які підлягають індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15 квітня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 26 квітня 2021 року.
10 лютого 2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому він вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги. Також звертає увагу на розмір його фактичного доходу і витрати та доходи позивачки.
11 березня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому вона вказує про безпідставність доводів апеляційної скарги і її необгрунтованість. Звертає увагу, на витрати понесені відповідачем на харчування і розваги. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а її апеляційну скаргу задоволити в повному обсязі.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд виходив з тих обставин, що розмір аліментів в сумі – 4000 грн., яку суд визначив стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання їхнього сина, щомісячно, з здійснення індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зможе покрити витрати на утримання дитини.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджуються свідоцтвом про шлюб від 07.11.2015 року серії НОМЕР_2 .
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач проживає окремо, не бере належної участі у вихованні і забезпеченні дитини.
З наявної в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_2 вбачається, що її дохід за період з січня 2020 року по червень 2020 року склав 35954,81 грн.
Згідно інформації, витребуваної судом першої інстанції з ГУ Державної податкової служби у Львівській області, дохід від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за 2019р. згідно поданої декларації платника єдиного податку становить 1 261 366,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.
Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.
Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
       При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).
       Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.
Враховуючи суму аліментів на утримання дитини, яку позивачка просила стягувати – 15000 грн., розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я позивачки та відповідача, встановлений судом розмір доходів відповідача без врахування його видатків, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, сума аліментів в розмірі 4000 грн. на дитину є достатньою для забезпечення надійного захисту інтересів дітей для отримання нею стабільного утримання з сторони відповідача – батька. 
Що ж до наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна, таке не може бути підставою для стягнення з нього 15000 грн. аліментів на утримання його дитини.
Позивачем не доведено, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також є таким, що не покриє половину витрат на утримання дитини. 
Відповідачем, в свою чергу, враховуючи його майновий стан, не доведено, що він не в змозі оплачувати аліменти в визначеному судом розмірі, на утримання його малолітнього сина, а сума аліментів на яку він погоджується – 1800 грн. в місяць, буде достатньої для забезпечення гармонійного розвитку сина, а також такою, що покриє половину необхідних витрат на утримання дитини. 

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

       Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

       Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                               Н.П. Крайник