Ухвала
 
20 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 183/337/17
провадження № 61-5922ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в справі за позовом Керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство», Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів, витребування земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2017 року Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати неправомірним і скасувати пункт 12 рішення Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 12 березня 2008 року № 1-18/V «Про передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та видачу державного акта на право приватної власності на земельні ділянки на території АДРЕСА_1 » щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 980212, виданий 31 березня 2008 року на ім`я ОСОБА_1 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 1223285500:03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 спірну земельну ділянку у власність держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року позов задоволено частково. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер 1223285500:03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року скасовано. В задоволенні позову відмовлено.
 
08 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Заступник керівника Дніпровської обласної прокуратури подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, в якій навести підстави для його поновлення та надати відповідні докази. Також заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306547943, заявник отримав зазначену ухвалу 29 квітня 2021 року.
 
11 травня 2021 року Заступник керівника Дніпровської обласної прокуратури подав засобами поштового зв`язку заяву, в якій просить поновити йому строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, посилаючись на те, що копія оскаржуваної постанови апеляційного суду отримана Новомосковською окружною прокуратурою Дніпропетровської області 26 березня 2021 року, про що свідчить відмітка вхідної кореспонденції на супровідному листі апеляційного суду. Крім того, постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 09 березня 2021 року.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Заступник керівника Дніпровської обласної прокуратури не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання Новомосковською окружною прокуратурою Дніпропетровської області копії оскаржуваної постанови апеляційного суду 26 березня 2021 року (поштовий конверт, довідка суду тощо). Копія супровідного листа апеляційного суду з відміткою вхідної кореспонденції не може бути належним доказом поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки не містить інформації про те, коли воно було отримане прокуратурою. Проставлення дати вхідної кореспонденції 26 березня 2021 року на супровідному листі апеляційного суду не є доказом отримання оскаржуваної постанови заявником в цей день, так як така відмітка проставлена самою прокуратурою, тобто заінтересованою особою, яка могла зробити це в будь-який час.  
 
Разом тим наведені заявником доводи, з урахуванням дати супровідного листа Дніпровського апеляційного суду (04 березня 2021 року) і дати оприлюднення оскаржуваної постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень (09 березня 2021 року) свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року та наявність підстав для його поновлення. При цьому Верховний Суд взяв до уваги, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги за їх наявності, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують доводи заявника про отримання ним копії оскаржуваної постанови 26 березня 2021 року, а також те, що касаційна скарга була подана в межах тридцятиденного строку з дати оприлюднення оскаржуваної постанови апеляційного суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тому клопотання Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури необхідно задовольнити і поновити йому строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення Заступник керівника Дніпровської обласної прокуратури вказав, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції застосував статті 256, 260, 261 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 183/2537/16.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Заступник керівника Дніпровської обласної прокуратури також заявив клопотання про розгляд справи за участю представника Офісу Генерального прокурора.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права.
 
Частиною першої статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи. 
 
Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.
 
Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення клопотання Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури про розгляд справи за участю прокурора Офісу Генерального прокурора немає.
 
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:

Клопотання Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити Заступнику керівника Дніпровської обласної прокуратури строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.
 
Витребувати з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 183/337/17 за позовом Керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство», Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів, витребування земельної ділянки.
 
Відмовити в задоволенні клопотання Заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури про розгляд справи за участю прокурора Офісу Генерального прокурора.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 червня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко