КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 940/767/20
провадження № 22-ц/824/4798/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 червня 2021  року                                                                                     м. Київ
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А. 
при секретарі Гайворонському  В. М. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 грудня 2020 року в складі судді Косович Т. П.,
 
встановив:
 
18.06.2020  ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина - будинок по АДРЕСА_1 .
20.05.2020 він звернувся до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Листом державного нотаріуса від 20.05.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом  у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вважав, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки в період з 01.09.19 по 17.10.19, з 29.10.2019 по 19.11.2019, з 01.12.2019 по 11.02.2020, з 23.02.2020 по травень 2020 року брав участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Сєвєродонецьк Луганської області.
На момент смерті батька перебував в м. Сєвєродонецьк Луганської області. Після похорону батька він повернувся для подальшого проходження служби.
09 травня 2020 року він прибув до військової частини в м. Гайсин Вінницької області.
У зв`язку з карантинними обмеженнями, визначеними постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в даний період було припинено рух громадського транспорту, що не давало можливості з`явитись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи вказані обставини, незначний проміжок пропуску строку, просив позовну заяву задовольнити.
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 16 грудня 2020 року позов задоволено. 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю.
Свої доводи мотивує тим, що позивач за життя не був прихильний до свого батька, зневажливо ставився до нього, не допомагав йому, вони часто конфліктували. Спадкодавець ОСОБА_3 більше підтримував родинні відносини з ним та його дружиною. За свого життя останній планував скласти на нього заповіт. Позивач не надавав допомоги у здійсненні поховання свого батька. Кошти на поховання позичила сусідка ОСОБА_4 .
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили ту обставину, що після похорон батька позивач часто приїжджав до міста Тетієва.
З наданих Військовою частиною НОМЕР_1 довідок вбачається, що позивач перебував на службі не безперервно, у нього було достатньо часу та можливостей для подання заяви про прийняття спадщини. Останній також міг подати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Неживок І. В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначив, що з показів свідків було встановлено, що позивач мав гарні стосунки зі своїм батьком, при цьому відповідач фактично з спадкодавцем не спілкувався. Рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі досліджених доказів, є законним та справедливим по відношенню до єдиного сина спадкодавця ОСОБА_1 .
У  судовому  засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її  задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Неживок І. В. просив  апеляційну  скаргу  залишити без задоволення,  а рішення  суду  першої інстанції  без змін. 
 Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Судом встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивача ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , двоюрідний брат спадкодавця ОСОБА_3 , звернувся до Тетіївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 32).
20 травня 2020 року державний нотаріус Тетіївської районної державної нотаріальної контори Бурлаченко О. Г., на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , листом № 219/01-16 повідомила про те, що останній не подав заяву в установлений законом строк, на день смерті разом з батьком не був зареєстрований, а тому пропустив строк для прийняття спадщини (а.с. 11).
Відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_1 від 18.06.2020, виданої солдату ОСОБА_1 , останній дійсно,  в період з 01.09.19 по 17.10.19, з 29.10.2019 по 19.11.2019, з 01.12.2019 по 11.02.2020, з 23.02.2020 по 07.05.2020 року брав участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Сєвєродонецьк Луганської області (а.с. 38).
Відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_1 від 09.04.2020, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , м. Гайсин (а.с. 9).
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами та доповненнями, в період з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України було встановлено карантин з забороною регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі тощо.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що строк для прийняття спадщини було пропущено позивачем з поважних причин.
Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.
Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюються строк у шість місяців.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку, для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Останнім днем для подання заяви про прийняття спадщини було 17 травня 2020 року.
Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті свого батька пропустив два дні строку дляприйняття спадщини.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ураховуючи, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивача сплив 17 травня 2020 року, з заявою до державного нотаріуса позивач звернувся 20 травня 2020року, а з позовом до суду - 18 червня 2020 року, апеляційний суд вважає, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.
Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).
Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, а також керуючись аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права»,  з огляду на незначний проміжок пропуску строку та наведені позивачем причини такого пропуску, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, належно оцінив надані докази, ухвалив законне й справедливе рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення  суду  першої  інстанції  без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до  Верховного  Суду  протягом тридцяти днів  з дня  складення  повного  судового  рішення. 
Повний  текст  судового   рішення  складено  02 червня 2021  року. 
 
Суддя-доповідач:                                                   Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                      І.  М. Рейнарт  
 
                                                                                 Т.  А. Семенюк