Справа № 131/278/15-ц
Провадження № 22-ц/801/937/2021
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Димбіцький Ю. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року	Справа № 131/278/15-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.
з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, цивільну справу № 131/278/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом
за апеляційною скаргою особи яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_2 на рішення Іллінецького районного суду від 25.02.2015 року , ухваленого суддею Дембіцьким Ю.В.

в с т а н о в и в :
В лютому 20215 року ОСОБА_3 звернулась в інтересах довірительки ОСОБА_1 ( дошлюбне - ОСОБА_4 ) до суду  із позовом до Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у власності матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала земельна ділянка, площею 1,9421 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ,яку успадкував проживаючий разом із нею чоловік ,а її батько- ОСОБА_6 , проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. Останній до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 також на праві власності мав земельну ділянку, площею 1,9320 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на те, що за життя ОСОБА_6 спадщину після матері не оформив, заповіту не склав, інших спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, а довірителька ОСОБА_7 ,являючись єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 , спадщину фактично прийняла , маючи на руках державні акти  на право на власності на земельну ділянки , проте теж не  оформила спадкові права на них  в нотаріальному порядку через пропуск встановленого законом строку для цього, просила позов задовольнити.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 1,9421 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що за життя належала її матері ОСОБА_5 і була успадкована батьком ОСОБА_6 та на земельну ділянку, площею 1,9320 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала її батькові ОСОБА_6 . 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду від 25.02.2015 року скасовано.
В задоволенні ОСОБА_1 до Росоховатської сільської ради Іллінецького району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,- відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1926 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постановою Верховного Суду від 11 березня 2021 року Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Прудивус Миколою Анатолійовичем, задоволено частково.
Постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
29 березня 2021 року цивільна справа надійшла до Вінницького апеляційного суду.
Ухвалою від 01 квітня 2021 року дану справу призначено до апеляційного розгляду на 20 квітня 2021 року.
В апеляційній скарзі особа, що не брала участі у справі - ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення -про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову. Вказала, що судове рішення порушує її права і інтереси, як онуки ОСОБА_6 і спадкоємиці за заповітом , оскільки суд неповно і невірно встановив обставини справи в частині з`ясування кола спадкоємців і осіб, що прийняли спадщину. Суд прийняв незаконне рішення попри відсутність доказів прийняття спадщини ОСОБА_1 , оскільки остання заяву про прийняття спадщини в передбачений законом строк не подавала, а фактичне прийняття спадщини на час відкриття спадщини не існувало. Вона ж ОСОБА_2 ( ОСОБА_8 ) прийняла спадщину, оскільки на час смерті діда проживала разом із ним, що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прудивус М.А. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Просив суд залишити рішення суду без змін.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися. 
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає .
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог визнані відповідачем і не підлягають доказуванню. Водночас ці обставини суд визнав доведеними письмовими доказами поданими позивачкою у справі.
Апеляційний суд вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 30 січня 1975 року ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Росоховата Іллінецького району Вінницької області і її батьками записані батько: ОСОБА_6 ; мати: ОСОБА_5 (а.с. 5).
16 вересня 1995 року ОСОБА_4 за реєструвала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_10 (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_5 (а.с. 7) після смерті якої залишилася спадщина - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 9421 га (а.с. 11).
Згідно довідки Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 14 жовтня 2014 року № 230 на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 з нею постійно проживав її чоловік ОСОБА_6 (а.с. 10).
За правилами частини першої статті 1269 ЦК України ОСОБА_6 є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , після смерті якого залишилася спадщина, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 9421 га (а.с. 11) успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_5 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 9320 га , що належала спадкодавцю згідно Державного акту на земельну ділянку серії ВН № 097920 (а.с. 12).
На день смерті ОСОБА_6 його дочка позивач у справі ОСОБА_1 з ним не проживала (а.с. 9).
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .
Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У листі відповіді Іллінецької державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Вінницькій області № 06/01-16 від 27 січня 2015 року на усне звернення ОСОБА_1 державним нотаріусом їй доведено зміст статей 1269 та 1270 ЦК України та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини та за відсутності факту прийняття спадщини їй роз`яснено право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 14).
Відтак у правовідносинах пов`язаних із пропуском строку для прийняття спадщини законом визначений конкретний спосіб захисту.
Проте позивач ОСОБА_1 обрала інший спосіб захисту та звернулась до суду із позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та визначила відповідачем Росоховатську сільську раду Іллінецького району Вінницьклї області.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
До апеляційної скарги, особа яка не брала участі у справі ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) додала належним чином завірену копію свого паспорту з якого убачається, що вона була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 з 10 червня 2004 року (а.с. 34) та заповіт від 09 лютого 2007 року, яким ОСОБА_6 заповідав усе своє майно своїй онуці ОСОБА_11 (а.с. 37).
Відповідачами у справах про надання додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину та лише за відсутності таких відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції вирішив питання про спадкові права ОСОБА_2 .
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню. Рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої та частиною другою статті 376 ЦПК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374,376,382-384 ЦПК України ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду від 25.02.2015 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Росоховатської сільської ради Іллінецького району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1926 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2021 року.
Головуючий:  І.В. Міхасішин
Судді: Ю.Б. Войтко
І.М. Стадник