Дата документу 15.06.2021 Справа № 337/2747/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний номер 337/2747/20 Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.А.
Номер провадження 22-ц/807/1901/21 Суддя-доповідач Поляков О.З.

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року                                                м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого         Полякова О.З., 
суддів:                        Крилової О.В.,
                               Кухаря С.В.,
при секретарі         Бабенко Т.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року про залишення без розгляду заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,-

 
В С Т А Н О В И ЛА :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.
Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з МТСБ України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, в сумі 36600,32 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеним заочним рішенням, МТСБ України подало апеляційну скаргу, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року повернута скаржнику з підстав порушення оскарження заочного рішення. 
03 лютого 2021 року МТСБ України звернулось до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року залишена без руху.
22 лютого 2021 року МТСБ України звернулось до суду з клопотанням про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року. В обґрунтування зазначали, що апеляційна скарга на заочне рішення ними була подана з дотриманням процесуальних строків, а заява про перегляд заочного рішення одразу після отримання ували Запорізького апеляційного суду про від 01 лютого 20201 року. Посилаючись на конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, просили поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року. Заяву МТСБ України залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, посилаючись на не з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Розподілити судові витрати. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги МТСБ України зазначає, що залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду суд першої інстанції належним чином не встановив поважність причин пропуску. При цьому, пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Користуючись свої правом на апеляційне оскарження заявником було подано апеляційну скаргу через Хортицький районний суд м. Запоріжжя у зв`язку активною позицією МТСБУ при розгляді справи по суті. В свою чергу, 01 лютого 2020 року Запорізьким апеляційним судом ухвалою було повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було прийнято саме заочне рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 284 ІТПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Отже, МТСБУ вважає, що у зв`язку тим, що апеляційна скарга МТСБУ була подана без порушення норм строків встановлених ЦПК, а заява про перегляд заочного рішення була подана відразу з моменту отримання ухвали Запорізького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року - пропущеним з поважних причин та підлягає поновленню. Не розгляд судом по суті заяви про перегляд заочного рішення фактично позбавляє МТСБУ у належному захисті свої прав, оскільки суд першої інстанції, залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення позбавив можливості МТСБУ оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Учасники справи у судове засідання також не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 188, 1194-195). Судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_2 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулась до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (а.с. 190-193). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
За таких обставин, колегія суддів колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права . 
Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відмовляючи у поновленні строку та залишаючи заяву МТСБ України про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі ст. 126 ЦПК України, суд виходив з того, що жодних інших обставин, які б свідчили про наявність дійсних істотних об`єктивних перешкод своєчасного звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду у встановленому законом порядку та строки, представник відповідача в своєму клопотанні про поновлення строку не зазначив, в судове засідання не прибув і додаткових доводів щодо поважності причин пропуску зазначеного строку не навів. При цьому, подання представником відповідача апеляційної скарги на заочне рішення суду без дотримання вказаного порядку перегляду заочного рішення, на думку суду, не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки фактично пов`язано з суб`єктивною поведінкою представника відповідача, а не об`єктивними, непереборними обставинами.
Проте, з такими висновками суду колегія погодитись не може оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача і тільки у разі залишення такої заяви відповідача без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Положення ЦПК України свідчать про те, що за загальним правилом, відповідач позбавлений права на апеляційне оскарження заочного рішення. Лише в разі постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідачеві надається право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Крім того, скаржником в обґрунтування пропуску строку було зазначено, що ними помилково подано апеляційну скаргу на заочне рішення без дотримання порядку такого оскарження. Разом з цим, апеляційна скарга МТСБУ була подана без порушення норм строків встановлених ЦПК, а заява про перегляд заочного рішення була подана 03 лютого 2021 року, тобто відразу з моменту отримання ухвали Запорізького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року.
Колегія суддів не може погодитись із висновками суду про те, що відповідач не навів поважних причин пропущення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, які можна визнати поважними для забезпечення йому конституційного права на оскарження рішення суду.
У зв`язку з наведеним, до подачі заяви про перегляд заочного рішення, яка була подана після закінчення процесуальних строків, не може бути залишена без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала не знайде підстав для поновлення або продовження строку, оскільки це перешкоджає відповідачу в реалізації його права на апеляційне оскарження рішення суду.
В порушення зазначених вимог, суд першої інстанції заяву МТСБУ про перегляд заочного рішення не розглянув, а залишив без розгляду з підстав пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, чим порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
При цьому, колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.
В силу ст.13 розділу 1 Конвенції чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення від 12 липня 2001 року у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany), заява № 42527/98, § 44).
Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити "розумну пропорційність" зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування. (справа "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії" рішення від 23 червня 1995 року).
Натомість, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не дотримано принципу розумної пропорційності при вирішенні питання про поновлення строку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги не було з`ясовано усіх причин пропуску скаржником строку звернення зі скаргою до суду і не надана оцінка поважності цих причин, а тому суд прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду у зв`язку із пропуском тридцятиденного строку на звернення зі скаргою до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду питання про перегляд заочного рішення.
Разом з тим, вимоги апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на вищенаведені вимоги закону, суд вирішує питання розподілу судових витрат лише після закінчення розгляду справи по суті. 
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 376,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України – задовольнити частково. 
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року по цій справі - скасувати, справу направити для продовження розгляду питання про перегляд заочного рішення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 18 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: