Номер провадження: 22-ц/813/3733/21 
Номер справи місцевого суду: 520/8336/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                 Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               за участю:
               секретаря                        Хухрова С.В.,
               апелянта                         ОСОБА_1 ,
               представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Петрович А.М.,
               представника апелянта ОСОБА_2 – адвоката Воронкова В.О.,
               представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Драгомир А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Житлового-будівельного товариства «Промінь», обслуговуючого кооперативу «Іста К», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва Олена Володимирівна, державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Маслова Марія Вячеславівна, про визнання договору про пайову участь у будівництві житла та додаткових угод недійсними, визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Житлово-будівельного товариства «Промінь», треті особи: обслуговуючий кооператив «Іста К» та ОСОБА_1 , про визнання недійсної додаткової угоди,

встановив:

18 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним додаткової угоди №2 від 17.09.2014 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним додаткової угоди №039-К від 16.04.2015 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між обслуговуючим кооперативом «Іста К» та ОСОБА_1 ; визнання незаконною та скасування реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , площею 40,6 кв.м, номер запису 14868902 від 03.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 942325451101. 
Згідно письмової заяви від 14.09.2017 року позивач збільшила позовні вимоги та просила додатково до вищенаведених вимог також визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв.м, та загальною площею 40,6 кв.м, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстрований в реєстрі №1-1145 (т.1, а.с.69-74).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що після укладення нею 07.10.2003 року з ЖБТ «Промінь» договору на інвестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , будівельний номер №138-А, виконання позивачем умов договору у вигляді сплати 100% вартості об`єкту інвестування та укладення 08.07.2010 року додаткової угоди, згідно якої об`єктом інвестування сторонами визначена однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 40,79 кв.м. 
У зв`язку з цим, у ЖБТ «Промінь» було відсутнє право на повторне укладення договору з іншою особою на цей самий об`єкт будівництва, а тому укладений з ОСОБА_1 договір про пайову участь у будівництві від 19.12.2011 року та додаткова угода до нього є недійсними із застосуванням наслідків недійсності угоди у вигляді скасування реєстрації права власності та скасування послідуючих угод на даний об`єкт. 
Відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову та у судовому засіданні пояснила, що після укладення із ЖБТ «Промінь» договору про пайову участь у будівництві, з визначенням об`єктом договору однокімнатної квартири АДРЕСА_4 , вона виконала умови договору, здійснивши оплату 100% вартості квартири, а потім після виникнення складнощів із добудовою будинку, уклала додаткову угоду із ОК «Іста К», який завершив будівництво об`єкту. 
На підставі цього ОСОБА_1 була включена до реєстру кредиторів, в якому були визначені реальні власники майнових прав. 
Також відповідач ОСОБА_1 зазначила, що за весь час будівництва будинку, зміни сторони, яка взяла на себе зобов`язання по будівництву та передачі майнових прав, позивачка ОСОБА_3 не зверталась із вимогами про наявність у неї укладеного договору, фактично втративши право на даний об`єкт будівництва, та у випадку порушення її прав вона має право звертатись лише до ЖБТ «Промінь» про повернення коштів. 
Заперечуючи проти задоволення позову, обслуговуючий кооператив «Іста К» надав письмові пояснення, в яких вказав, що, уклавши угоду про співробітництво та організацію взаємовідносин з ЖБТ «Промінь», кооператив взяв на себе зобов`язання на підготовку та оформлення передаточних документів на проінвестовані площі згідно реєстру інвесторів, який був доданий до угоди, та в якому на спірний об`єкт будівництва було зазначено прізвище інвестора – « ОСОБА_4 », та відсутнє прізвище « ОСОБА_5 », а тому всі питання при наявності дубльованих продаж майнових прав, позивачка повинна вирішувати з ЖБТ «Промінь». 

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , співвідповідач ОСОБА_2 15.11.2017 року звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 08.07.2010 року по договору про інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_3 , якою було змінено об`єкт інвестування на однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м. (т.1, а.с.117-126). 

В своїх зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 посилався на те, що угода була укладена не самою ОСОБА_3 а в її інтересах іншою особою без достатніх повноважень. Крім того позивач по зустрічному позову та її представник вважають, що ОСОБА_3 не є особою, яка має право звертатись до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі-продажу, так як не отримала право власності на даний об`єкт і не є стороною цього договору.
Треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва О.В. та державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Маслова М.В. у судові засідання не з`явились та просили суд розглянути справу за їх відсутності, надавши відповідні письмові заяви. 

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено.
Визнано недійсним договір №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладений між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 .
Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 17.09.2014 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 . 
Визнано недійсною додаткову угоду №039-К від 16.04.2015 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладену між обслуговуючим кооперативом «Іста К» та ОСОБА_1 .
Визнано незаконною та скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , площею 40,6 кв.м, номер запису 14868902 від 03.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 942325451101. 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати житлової площею 19,2 кв.м, та загальною площею 40,6 кв.м, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстровано в реєстрі №1-1145.
Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ЖБТ «Промінь», треті особи: обслуговуючий кооператив «Іста К» та ОСОБА_1 , про визнання недійсною з моменту у кладення додаткової угоди від 08.07.2010 року по договору про інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_3 . 
Стягнуто з ЖБТ «Промінь, ОК «Іста К», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витратити у загальному розмірі 3140 грн., в рівних частках – по 785 грн. з кожного. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року, та постановлення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Крім того апелянт просить скасувати заходи забезпечення позову, накладених ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2017 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання щодо скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року, та постановлення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, та задоволення його зустрічного позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав. 
Ухвалюючи судове рішення про задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_3 і відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що 07.10.2003 року між ЖБТ «Промінь», в особі голови правління Бурденкова В.О., та ОСОБА_3 було укладено договір №088 на інвестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , будівельний номер №138-А, що підтверджується наданим договором (т.1, а.с. 10-13) та не заперечується сторонами. 
Згідно п. 2.1.5 вказаного договору його предметом визначена сторонами двокімнатна квартира АДРЕСА_6 , яка розташована на шостому поверсі будинку, загальна площа квартири 69,07 кв.м., розрахунковою вартістю 22 966 доларів США (п.3.3), повна вартість якої, в національній валюті, повинна бути сплачена ОСОБА_3 як «забудовником» до 07.10.2003 року (пункт 2.2.1). В свою чергу ЖБТ «Промінь» зобов`язується після прийняття об`єкта в експлуатацію протягом 30 днів підготувати та надати документи, які свідчать про право власності забудовника на дану квартиру. 
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №113 від 08.10.2003 року ЖБТ «Промінь» отримав від ОСОБА_3 пайовий внесок, відповідно до умов договору №088 від 08.10.2003, у розмірі 122 409 грн.(т.1, а.с. 9). 

Крім того, 08.07.2010 року між сторонами вказаного договору була укладена додаткова угода до договору №088 на інвестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , від 07.10.2010 року (т.1, а.с.15-16). 
Згідно цієї додаткової угоди ЖБТ «Промінь», в особі голови правління Бурденкова В.О., та ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , внесли у договір №088 зміни щодо предмета інвестування, визначивши у п. 2.1.5 договору, що ЖБТ «Промінь», як товариство, зобов`язано протягом 30-ти днів після прийняття об`єкта в експлуатацію підготувати та видати документи, які свідчать про право власності ОСОБА_3 як забудовника, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м.; виключити п.3.2 договору про вартість одного квадратного метра квартири, та у п.3.3 визначити розрахункову вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м. у еквіваленті 22 966 доларів США (т.1, а.с. 15). 
Тобто, у зв`язку з подорожчанням будівництва житла, представник ЖБТ «Промінь» і представник ОСОБА_3 уклали додаткову угоду, згідно якої ЖБТ «Промінь» замість двокімнатної квартири АДРЕСА_6 загальною площею 69,07 кв.м., розрахунковою вартістю 22 966 доларів США (п.3.3), повна вартість якої, в національній валюті, була сплачена ОСОБА_3 як «забудовником», має збудувати позивачці ОСОБА_3 за ту ж саму ціну однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м.

Разом з тим, 19.12.2011 року ЖБТ «Промінь», в особі голови правління Бурденкова В.О., уклало договір №039 про пайову участь у будівництві житла з відповідачкою і заявником апеляційної скарги ОСОБА_1 (т.1, а.с. 18), відповідно до п.1.1. якого предметом договору є та сама однокімнатна квартира АДРЕСА_7 . Згідно п. 2.1.вартість квартири визначена у 160 000 грн., що еквівалентно 20 000 у.е. 
22.01.2014 року ЖБТ «Промінь», в особі голови правління Бурденкова В.О., та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 до вищевказаного договору №039 від 19.12.2011 року, визначивши, що за погодженням сторін права і обов`язки по договору можуть передаватись третім особам (т.1, а.с. 21). 
17.09.2014 року між вищевказаними сторонами була укладена ще одна додаткова угода №2, згідно якої сторони погоджуються про вступ третьої особи: Обслуговуючого кооперативу (далі – ОК) «Іста К», який самостійно буде здійснювати передачу квартири згідно умов основного договору із складенням відповідних Актів прийому-передання, а також підготовкою та переданням всіх необхідних документів для оформлення правовстановлюючих документів (т.1, а.с. 22). 
Крім того, угодою про співробітництво та організацію взаємовідносин по закінченню будівництва 10-11 поверхового 7-секційного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 від 17.11.2014 року, укладеною між ЖБТ «Промінь» та ОК «Іста К» (т.1, а.с. 163), ЖБТ «Промінь» уповноважило ОК «Іста К» вести контроль за ходом добудови об`єкту; приймання участі у підготуванні та введенні в експлуатацію об`єкта; підготуванні та оформленні передаточних документів на проінвестовані площі квартири для подальшої передачі інвесторам, згідно з договорами та фактичним фінансуванням; забезпечення сплати витрат з оформлення правовстановлюючих документів на квартири за рахунок інвесторів; після введення в експлуатацію об`єкту, прийняти на баланс і здійснювати подальше обслуговування об`єкту; прийняти від КП «Міське капітальне будівництво» по акту прийому-передачі належні об`єкти фінансування, згідно протоколу розподілу загальної площі житлового будинку, який є невід`ємною частиною договору про співпрацю від 15.11.2012 року з додатковими угодами для подальшої спільної передачі інвесторам належних їм площ (п.4 угоди). 
Також сторони домовились що ЖБТ «Промінь» протягом 7 днів з дати укладення угоди повинно надати кооперативу всі документи, щодо фактично існуючих договорів інвестування та реєстри квартир об`єкту, на які, на дату підписання угоди, існують дубльовані продажі (інвестиції), при цьому Товариство зобов`язується всі питання, проблемні ситуації, спори з приводу таких площ, квартир вирішувати самостійно без залучення для цього кооперативу (п.12 договору). 
В якості додатку до угоди між ЖБТ «Промінь» та ОК «Іста К» був наданий загальний фактичний реєстр інвесторів будівництва, і інвестором будівництва по кв. 12, 1 секції, 3 поверху, площею 40,79 кв.м зазначена відповідач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 (т.1, а.с. 165). 
29.12.2014 року Департаментом архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області була видана Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, та було прийнято будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 (1,2 секції), генеральним підрядником визначено ЖБТ «Промінь» (т.1, а.с. 57). 
16.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОК «Іста К» була укладена додаткова угода №039-К про винесення змін у п.1.1 розділу 1 договору, згідно якого ЖБК «Промінь» зобов`язується привести роботи по будівництву житлового будинку з красної ефективної цегли, панель перекриття – залізобетонні і після прийому будинку до експлуатації, за умовами повної виплати пайщиком вартості квартири, підготувати і видати документи, які свідчать про право власності «пайщика» у рамках договору на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 (т.1, а.с. 23).
22.10.2015 року згідно акту прийому-передання вказаної квартири АДРЕСА_9 від ОК «Іста К» у порядку виконання договору №039 від 19.12.2011 року передав, а ОСОБА_1 прийняла однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 (т.1, а.с. 24). 
Крім того, ЖБК «Промінь» підтвердив повну сплату з боку ОСОБА_1 паю, як членом ЖБК «Промінь», що підтверджується довідкою від 05.10.2015 року (т.1, а.с. 25). 
В подальшому, а саме 19.07.2017 року ОСОБА_1 продала вказану квартиру АДРЕСА_9 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 942325451101, номер запису про право власності: 14868902, за 523330 грн. первісному відповідачу і заявнику апеляційної скарги ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу (т.1, а.с. 75). 

Що стосується доводів заявників апеляційних скарги про відсутність у ОСОБА_6 повноважень на укладення додаткової угоди від 08.07.2010 року в інтересах ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що зі змісту довіреності від 22.10.2008 року, яка була видана ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_6 строком дії до 22.10.2017 року (т.1, а.с. 135) ОСОБА_6 була уповноважена керувати та розпоряджатися всім майном ОСОБА_3 з правом укладати усі передбачені законом угоди по користуванню та розпорядженню майном, та підписувати від імені останньої договори.
Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 у повному обсязі була уповноваженою особою укладати від імені позивача ОСОБА_3 угоди, у тому числі укладати додаткову угоду від 08.07.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами основного договору №088 від 07.10.2003 року ЖБТ «Промінь» бере на себе зобов`язання на укладення договору підряду на будівництво житлового будинку, здійснюючи контроль за будівництвом та після прийому об`єкта в експлуатацію зобов`язаний підготувати і видати документи необхідні для реєстрації права власності на конкретний об`єкт будівництва – окрему квартиру, а забудовник – ОСОБА_3 бере на себе зобов`язання оплатити вартість будівництва. 
У відповідності до ч. 1 ст. 837 ЦК України вказаний договір – є договором підряду, відповідно до умов якого одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу у визначений строк.
Відповідно до правової позиції яку висловила Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-101цс12: участь фізичної особи в будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов`язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що договірні відносини, які виникли між ОСОБА_3 та ЖБТ «Промінь» після укладення договору на інвестування будівництва №088 від 07.10.2003 року мають ознаки договору підряду. 

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції послався на статті ЦК України, стосовно договору підряду, у тому числі договору будівельного підряду, з чим повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Так, дійсно правовідносини між позивачкою ОСОБА_3 і відповідачем ЖБТ «Промінь» виникли 07.10.2003 року, тобто під час дії ЦК УРСР, в редакції 1963 року. Питання щодо договору підряду, у тому числі підряду капітального будівництва, регулювались Главами 28 та 29 вказаного Кодексу.
ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року.

Так, відповідно до абз. 2 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Крім того, відповідно до ч. 9 ЦК України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності ЦК України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. 
Оскільки правовідносини між ОСОБА_3 і відповідачем ЖБТ «Промінь» виникли 07.10.2003 року, але продовжували існувати після 01.01.2004 року, то суд першої інстанції обгрунтовано послався на статті ЦК України, якими регулюються дані правовідносини, а саме ч.2 ст. 837, ч. 1 і 2 статей 838,875 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку після укладення договору інвестування, ОСОБА_3 стала власником майнових прав на об`єкт будівництва - квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м., реєстрацію даного права мала здійснити шляхом отримання відповідних документів від ЖБТ «Промінь» після прийму будинку в експлуатацію, що передбачено ст. 876 ЦК України. 

При цьому суд правильно виходив із того, що у відповідності до положення ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміна або розірвання договору допускається лише зі згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України). У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків тощо (ч.1 ст. 653 ЦК України).

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач ОСОБА_3 оплатила 100% вартості об`єкту будівництва, тобто виконала взяті на себе зобов`язання, то ЖБТ «Промінь» як генеральний підрядник, був зобов`язаний після прийому об`єкта в експлуатацію, здійснити певні дії, пов`язані із виконанням умов договору – передати визначені у договорі документи, які свідчать про передачу права власності забудовнику - однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв.м. 

Суд також правильно виходив із того, що відповідно до ч.1 ст. 509 та ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент укладення 19.12.2011 року договору №039 з ОСОБА_1 ЖБТ «Промінь» не мав права розпоряджатись об`єктом будівництва - квартирою АДРЕСА_9 на третьому поверсі 1-ої секції дома будівельний шифр АДРЕСА_2 , загальною площею 40,79 кв.м., у зв`язку з тим, що даний об`єкт вже був предметом існуючого договору інвестування з позивачкою ОСОБА_3 , стороною по якому був саме ЖБТ «Промінь» та був предметом зобов`язання товариства після прийому будинку в експлуатацію. У зв`язку з цим, суд дійшов правильного висновку, що цей новий правочин був спрямований на порушення конституційних прав і свобод позивачки ОСОБА_3 , визначених у ч.4 ст. 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 

Суд також правильно вказав, що відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст. 203 цього Кодексу. 
Крім того, ч.1-3 ст. 228 ЦК України визначено: правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладений між ЖБТ «Промінь» і ОСОБА_1 , є нікчемним у зв`язку із наявним умислом Товариства на порушення права ОСОБА_3 на право власності на майнові права, отримані згідно договору інвестування №088 від 07.10.2003 року та додатковою угодою від 08.07.2010 року. 
У відповідності до вимог ч.2 ст. 215 ЦК України у випадку нікчемності правочину визнання його недійсним не вимагається, однак у зв`язку із необхідністю застосування наслідків недійсності такого правочину (договору), суд вважає за необхідне в даному випадку встановити у рішенні суду факт визнання такого договору, а також всіх послідуючих угод, які укладались на підставі нікчемного договору, який згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, як такий спосіб захисту порушених прав, який у повної мірі може захистити права позивача на майнові права.
Що стосується доводів відповідача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Петрович А.М. про відсутність з боку позивачки ОСОБА_3 належної активності по перевірці виконання умов договору у зв`язку із чим вона не була внесена до фактичного реєстру інвесторів та не була зі своєї вини обізнана про наявність нової сторони забудови ОК «Іста К», то вони є необгрунтованими, оскільки ні первісним договором інвестування, ні додатковою угодою не було визначено обов`язок забудовника ОСОБА_3 на здійснення додаткових дій щодо перевірки виконання умов договору, який не було розірвано або змінено після 08.07.2010 року. 

Також безпідставними є доводи заявників апеляційних скарг та представника співвідповідача ОК «Іста К» про неможливість виконання вимог позивачки ОСОБА_3 на даний час, так як даний об`єкт вже переданий іншому інвестору – відповідачці ОСОБА_1 , яка вже включена до фактичного реєстру інвесторів, а спори між інвесторами щодо дубльованих договорів на один об`єкт, відповідно до умов угоди про співробітництво, покладені на ЖБТ «Промінь». 

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що ОК «Іста К» взяло на себе зобов`язання про передачу документів інвесторам згідно з договорами та фактичним фінансуванням (ч.3 п. 4 Угоди), та не обмежений реєстром інвесторів, який не визначений в Угоді як обов`язків для виконання зобов`язань. 
Крім того, вимоги ОСОБА_3 як реальним інвестором, яка здійснила 100% оплати вартості об`єкту, не змінює обсяг відповідальності ОК «Іста К», так як не приведе до необхідності забудови нового об`єкту а стосується існуючого, який повернуто до стану на момент прийому будинку до експлуатації та необхідності видачі документів. 

Більше того, останньою додатковою угодою №039-К від 16.04.2015 року ОСОБА_1 та ОК «Іста К». за взаємною згодою були внесені зміни до договору №039 від 19.12.2011 року, та пункт 1.1 основного договору викладено в новій редакції, таким чином, що зобов`язання по видачі документів покладені знову на ЖБТ «Промінь», а тому ОК «Іста К» взагалі, при видачі документів ОСОБА_1 після прийому будинку, діяв всупереч умов даної додаткової угоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку факт подвійного укладення договору інвестування (пайової участі) у будівництві об`єкта нерухомості, що в свою чергу привело до порушення прав кількох осіб – не тільки позивачки ОСОБА_3 а і відповідачки ОСОБА_1 , яка виконала свої обов`язки по укладеному договору - сплативши повну вартість об`єкту, а також відповідача ОСОБА_2 , який сплатив вартість квартири при укладенні договору купівлі-продажу.
З цих підстав, при розгляді даної цивільної справи суд застосував принцип пропорційності інтересів, враховуючи: завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватним і публічним інтересами; особливості предмету спору; значення розгляду справи для сторін. 
Суд зазначив, що особливостями даної справи є той факт, що і ОСОБА_3 і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 кожний чесно та сумлінно виконували свої зобов`язання, та при укладенні договорів не могли припускати наявність порушених прав інших осіб. Фактично даний спір виник у зв`язку із явно незаконними та аморальними діями представника ЖБТ «Промінь», який отримавши повну оплату майнових прав з боку ОСОБА_3 та свідомо уклав інший договір на той самий об`єкт будівництва. Відповідно до загальновідомою інформацією, дані дії не були поодинокими та привели до порушення кримінального провадження відносно керівництва ЖБТ «Промінь».
Забезпечуючи розумний баланс між правами на розумне сподівання виконання з боку ЖБТ «Промінь» умов договору, направленого на отримання у власність нерухомого майна у вигляді квартири, ОСОБА_1 , яка отримавши у власність квартиру, відповідно до виконаного договору, здійснила своє право на розпорядження своєю власністю шляхом продажу даної квартири, та ОСОБА_2 , який придбав у власність дану квартиру на підставі укладеного договору купівлі-продажу та сплатив власні кошти.

Суд правильно вказав, що враховуючи права кожного із учасників справи: позивачки ОСОБА_3 , відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , кожен із яких втратив грошові кошти на придбання вказаної квартири, при вирішенні даного спору, вирішальним є застосування принципу справедливості, відповідно до якого судом приймається до уваги, що ОСОБА_3 отримала свої майнові права, сплативши повну суму вартості об`єкту, та «розумні сподівання» на отримання права власності на об`єкт нерухомості, раніше ніж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 

У зв`язку з викладеним, суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі, шляхом визнання недійсним договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним додаткової угоди №2 від 17.09.2014 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним додаткової угоди №039-К від 16.04.2015 року до договору №039 про пайову участь у будівництві житла від 19.12.2011 року, укладеного між ОК «Іста К» та ОСОБА_1 ; визнання незаконною та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , площею 40,6 кв.м, номер запису 14868902 від 03.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 942325451101; визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 19.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв.м, та загальною площею 40,6 кв.м,який було посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстровано в реєстрі №1-1145.
У зв`язку з викладеними обставинами колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ЖБТ «Промінь», треті особи: ОК «Іста К» та ОСОБА_1 , про визнання недійсною з моменту у кладення додаткової угоди від 08.07.2010 року по договору про інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_3 .
Також слід зазначити, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.10.2020 року було задоволено клопотання заявника апеляційної скарги ОСОБА_1   про витребування у справі додаткових доказів та зобов`язання позивачки  ОСОБА_3  надати в судовому засіданні для огляду оригінал договорупро інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, оригінал квитанції до прибуткового касового ордера ;№ 113 про сплату грошових коштів по цьому договору, а також додаткової угоди до цього договору від 08.07.2010 року (т.2, а.с.217-220).
На виконання вказаної ухвали суду начальником відділу документального та інформативного забезпечення Управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР на адресу Одеського апеляційного суду направлена завірена копія реєстраційної справи № 155600519634 щодо ЖБТ «Промінь», на 116 аркушах (т.2, а.с.235).
Згідно аркушу справи 40 вищевказаної реєстраційної справи, на ім`я ЖБТ «Промінь» було видано Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності – юридичної особи, останнє було зареєстровано Одеським міськвиконкомом 09 квітня 1999 року, про що мається запис в журналі обліку реєстраційних справ за № 04056919Ю00102217, Код ЄДРПОУ № 30316823.
Тобто Код ЄДРПОУ зазначений такий самий як і на печатці, якою було затверджено квитанцію до прибуткового касового ордера № 113 від 08 жовтня 2003 року про сплату позивачкою ОСОБА_3 122 409 грн. (т.1, а.с.9).
Крім того, згідно відповіді превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області надання дозволів на виготовлення круглих печаток з 1999 року по сьогоднішній день ЖБТ «Промінь» з наданням затверджених ескізів таких печаток, а також інформації щодо знищення печаток вказаної юридичної особи, було вказано, що ГУ створено 07.11.2015 року та не є правонаступником жодної юридичної особи, що унеможливлює надання інформації з 1999 року (т.2, а.с.239). Разом з тим, було зазначено, що в ГУ інформація про видачу в період з листопада 2015 року по теперішній час дозволів на виготовлення круглих печаток ЖБТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відсутня.

В судовому  засіданні 02.06.2021 року були оглянуті оригінали договорупро інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, оригінал квитанції про сплату грошових коштів по цьому договору в сумі 122 409 грн., а також оригінал додаткової угоди до цього договору від 08.07.2010 року, які відповідають їх копіям і по яким у колегії суддів вказані документи не викликали сумнівів в їх достовірності.

Що стосується відсутності підпису позивачки ОСОБА_3  в договоріпро інвестування будівництва № 088 від 07.10.2003 року, то зазначені обставини не спростовують позовних вимог ОСОБА_3 , повну сплату нею вартості квартири, та крім того, вказаний договір не є оспореним і не є предметом даного спору.

Безпідставними також є доводи апеляційних скарг стосовно того, що позивачка ОСОБА_3 не має права на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв.м, та загальною площею 40,6 кв.м, оскільки ОСОБА_3 у разі сплати нею грошових коштів у сумі 122 409 грн., то вони були сплачені за іншу квартиру - двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 69,07 кв.м., розрахунковою вартістю 22 966 доларів США, оскільки зазначені доводи спростовуються укладенням між позивачкою ОСОБА_3 і відповідачем ЖБТ «Промінь» 08.07.2010 року додаткової угоди. 
Саме згідно цієї додаткової угоди ЖБТ «Промінь» зобов`язалось за грошові кошти, що є еквівалентом 122 409 грн., які вже були сплачені позивачкою ОСОБА_3 08.10.2003 року, квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв.м, та загальною площею 40,6 кв.м.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_3 , доводів зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , заперечень проти ухваленого судового рішення, та доводів апеляційних скарг.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
У зв`язку з цим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційні скарги  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 14.06.2021 року 

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда        

        Л.А. Гірняк

        О.С. Комлева