П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/924/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
20 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я., 
представника позивача: Шевчука О.А. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби в місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач, військова частина НОМЕР_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби в місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Куцулими Г.С. від 24.12.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн. у виконавчому провадженні № 6398138.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились. Разом з тим, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Також, представник відповідача в даному клопотанні заперечив щодо доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Крім того, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи.
Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 120/2874/20-а, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з військової служби, що полягає у невиплаті йому грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.08.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.08.2018.
09.12.2020 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/2874/20-а з виконання вищезазначеного судового рішення у зобов`язальній частині.
22.12.2020 стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Замостянського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа.
24.12.2020 державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Куцулима Г.С винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 663981383 з виконання рішення суду про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.08.2018.
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 24.12.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн у виконавчому провадженні № 6398138, а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума яких склала 165,87 грн.
Супровідними листами від 24.12.2020 за №№ 75901/15.24-25/4, 75907/15.24-25/4 та 75911/15.24-25/4 відповідач направив зазначені постанови позивачу для відома та виконання.
Листом від 30.12.2020 за № 350/118/4259/пс військова частина повідомила Замостянський відділ ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про те, що на підставі виконавчого листа № 120/2874/20-а від 09.12.2020 ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.08.2018. До листа позивач додав довідку-розрахунок компенсації додаткової відпустки учаснику бойових дій солдату ОСОБА_1 від 04.12.2020 № 1016, розрахунково-платіжну відомість за видами оплат №439 за грудень 2020 року, зведену відомість сум зарахування на рахунки на суму 7487,42 грн. та платіжне доручення № 3324 від 24.12.2020.
Разом з тим, позивач не погоджується із законністю постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн, а тому звернувся до суду з позовом про її скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 120/2874/19-а виконано не було, оскільки виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки фактично проведена Державною казначейською службою України 28.12.2020 згідно з платіжним дорученням військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020.
Суд першої інстанції наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Розмір виконавчого збору, що визначений оскаржуваною постановою, відповідає приписам частини 3 статті 27 Закону № 1404-VIII та статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (чотири розміри мінімальної заробітної плати (4*5000,00 грн = 20000,00 грн).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.2 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 5 ч.1 ст.3 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як передбачено ч.1 ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Згідно з ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Згідно з ч.4 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Як передбачено ч.1, 2 ст.42 ЗУ "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
На підставі вказаного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення.
Дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.  
Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27  Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Крім того, положеннями частини 3 статті 40 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З наведеного слідує, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Разом з цим, згідно з ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
За ч.6 ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до вказаної норми у постанові про відкриття провадження вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Однак, в межах вказаних норм законодавства, дана дія (відкриття виконавчого провадження) фактично визначає початок примусового виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 24.12.2020 відкрито виконавче провадження № 663981383. Також, 24.12.2020 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн у виконавчому провадженні №6398138, а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума яких склала 165,87 грн.
Супровідними листами від 24.12.2020 за №№ 75901/15.24-25/4, 75907/15.24-25/4 та 75911/15.24-25/4 відповідач направив зазначені постанови позивачу для відома та виконання.
Листом від 30.12.2020 за № 350/118/4259/пс військова частина повідомила Замостянський відділ ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про те, що на підставі виконавчого листа № 120/2874/20-а від 09.12.2020 ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.08.2018. До листа позивач додав довідку-розрахунок компенсації додаткової відпустки учаснику бойових дій солдату ОСОБА_1 від 04.12.2020 № 1016, розрахунково-платіжну відомість за видами оплат № 439 за грудень 2020 року, зведену відомість сум зарахування на рахунки на суму 7487,42 та платіжне доручення № 3324 від 24.12.2020.
Тобто, станом на момент відкриття виконавчого провадження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 120/2874/19-а виконано не було, оскільки виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки фактично проведена Державною казначейською службою України 28.12.2020 згідно з платіжним дорученням військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020, що і було встановлено судом першої інстанції.
Згідно з ч.3 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Відповідно до ч.5 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій державного виконавця в частині прийняття постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 20 000 грн.
Крім того, згідно з ч.9 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.
В свою чергу, в межах даного виконавчого провадження, рішення виконане лише після відкриття виконавчого провадження, а закінчено виконавче провадження було не з підстав п.17 ч.1 ст.39  ЗУ "Про виконавче провадження".
Крім того, норми визначенні в ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" носять імперативний характер.
Враховуючи наведене вище, норми законодавства та матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Куцулими Г.С. від 24.12.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн у виконавчому провадженні № 6398138 прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Щодо доводів апелянта в частині ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження лише 28.12.2020, та виконанням рішення суду в справі №120/2874/19-а саме 28.12.2020, колегія суддів зазначає, що факт отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не відміняє ту обставину, що станом на 24.12.2020 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 120/2874/19-а виконано не було. В свою чергу, законодавство передбачає, що виконавчий збір не стягується у разі, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.
На підставі вказаного, доводи апелянта в цій частині не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.272, 328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.