ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/5628/19 (904/6064/20)
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                 
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін:
від відповідача: Кочура Сергій Вікторович, довіреність №5393/1  від 10.12.2020 року,  адвокат;
представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлено шляхом відправлення на електронну пошту
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 25.03.2021 року  (повний текст складено 31.03.2021 року)  у справі  № 904/5628/19(904/6064/20) (суддя Суховаров А.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" (50024, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд.1А, ідентифікаційний код юридичної особи 04819211) 
до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, буд.62, ідентифікаційний код юридичної особи 00190911) 
про стягнення заборгованості у розмірі 4 945 833, 33 грн,-

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 25.03.2021 року   у справі  № 904/5628/19(904/6064/20) позов задоволено.
          Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, буд.62, ідентифікаційний код юридичної особи 00190911) на користь Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" (50024, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Петра Калнишевського, буд.1а, ідентифікаційний номер юридичної особи 04819211) суму 4 945 833, 33 грн. основного боргу, 7187, 50 грн. витрат по сплаті судового збору.
          Рішення   мотивовано  доведеністю позивачем факту порушення Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" умов договору поставки №689 від 15.03.2018 року в частині оплати отриманого товару, що також є порушенням ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 265 Господарського кодексу України. 
          Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.  
          В апеляційній скарзі зазначає на порушення господарським судом норм матеріального права.
          Вказує, що поза увагою суду залишилась та обставина, що ПАТ "Криворіждніпрудмаш" здійснив поставку товару на адресу АТ "Марганецький ГЗК" згідно специфікації №7 до договору №161 лише 01.08.2019 року, з порушенням строку поставки в 94  календарних дня (з 29.04.2019 року по 31.07.2019 року).
          Крім того, суд не врахував, що оплату відповідач має здійснити після надання продавцем податкової накладної, належним чином складеної та зареєстрованої в Єдиному  реєстрі податкових накладних, яка є підставою для оплати поставленого товару.
          Такі дії позивач не вчинив, між тим попередню оплату в розмірі 989 166, 67 грн. (що дорівнює сумі ПДВ за вказаною поставкою), яка була необхідна для проведення реєстрації податкової накладної згідно умов договору,  відповідач сплатив позивачу.
          Вважає, що обов`язок оплати товару через цю обставину у відповідача не виник. 
          Скаржник спростовує висновок суду про те, що умова договору про здійснення оплати після реєстрації податкової накладної є відкладальною умовою в розумінні ч.1 ст. 212 Цивільного кодексу України.
          Посилаючись на ч.1 ст. 627, ч.1 ст.628, ст.629 Цивільного кодексу України апелянт зазначає на свободу сторін у визначенні умов договору та обов`язковість виконання сторонами його умов.
          Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 року у справі №904/5628/19 (904/6064/20) та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 4 945 833, 33 грн., судові витрати віднести на відповідача у справі.
          Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, участь свого представника у судове засідання не забезпечив.
          Відповідно до  ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
          Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
               З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір поставки від 15.03.2018 року №689.
          Згідно умов договору АТ "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" (позивач/постачальник) зобов`язався передати у власність АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (відповідач/покупець) товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі - товар), які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію (далі - товар) в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до договору, які є його невід`ємною частиною (п.2.1 договору).
          Згідно специфікації №7 від 29.11.2018 року до вказаного договору між постачальником та покупцем погоджено поставку товару на суму 5 935     000, 00 грн. (з ПДВ) на умовах DDP, м. Марганець, Промзона, склад АТ "Марганецький ГЗК" згідно з Правилами Інкотермс 2010, протягом 150 календарних днів з дня підписання специфікації №7 зі сплатою товару з відстрочкою платежу 60 календарних днів після дати виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару згідно п.3.8 договору і за фактично поставлений товар на склад покупця за умови виконання п.3.2 договору.    
          З матеріалів справи вбачається, апелянтом підтверджується, що на виконання умов договору 02.08.2019 року позивачем поставлено відповідачу товар - конвеєр КЛШ-650 у кількості 1 шт. на суму 5 935 000, 00 грн. (з ПДВ), що підтверджується відповідним актом приймання-передачі товару, підписаним та скріпленим печатками підприємств обох сторін.
          Встановлено, підтверджується сторонами, що відповідачем здійснено часткову оплату товару у розмірі  989  166, 67 грн. Залишок несплаченої вартості товару складає  4   945 833, 33 грн. 
                   Згідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
          У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України  в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
          Відповідно до положень ст..ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
          Відповідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
          До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за  договором  купівлі-продажу  одна  сторона  (продавець) передає або зобов`язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у  строк, встановлений  договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
          За умовами укладеного сторонами договору продавець виконав передбачене договором та вимогами закону зобов`язання - передав товар покупцю. 
          Як згадано вище, докази оплати отриманого товару відповідач не надав і факт неоплати товару в повному обсязі не заперечує, підтверджує, що заявлена позивачем сума позовних вимог є несплаченою.
          Надавши вірну правову кваліфікацію правовідносинам сторін, діям відповідача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що за відсутності доказів належного виконання Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" умов укладеного з позивачем договору,  з продавця на користь покупця підлягає стягненню сума заборгованості.
          Доводи апелянта про те, що строк на оплату для відповідача не настав, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне:
          Згідно п.4.6 договору порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору. Додатково сторони погодили, що покупець має право відтермінувати сплату за товар у випадках, передбачених п.4.7 договору, при цьому таке одностороннє відтермінування не буде вважатися порушенням умов договору.
            Відповідно до п.4.7.2 договору сторони погодили, що у разі, якщо сторони в порядку, зазначеному в п.4.6 договору, встановили термін оплати з відстрочкою після моменту поставки, оплата постачальнику за поставлений товар здійснюється покупцем виключно після надання постачальником податкової накладної, належним чином складеної та зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних. 
          Встановлено і вище зазначено, що сторони погодили у специфікації №7 від 29.11.2018 року поставку товару з відстрочкою платежу на 60 календарних днів з дати поставки.
          Докази виконання позивачем п.4.7.2 щодо складення, реєстрації та надання покупцю податкової накладної, в матеріалах справи відсутні.
          Однак, дана обставина не звільняє відповідача від виконання зобовязання з оплати, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
          У розумінні ст.ст.655, 712 Цивільного кодексу України Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" має обовязок оплатити отриманий товар.
               Порушення порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є податковим правопорушенням, застосування відповідальності за яке покладено на органи ДФС відповідно до вимог Податкового кодексу України. 
          Реєстрація податкової накладної не є господарським зобов`язанням.
          До податкових відносин цивільне та господарське законодавство не застосовуються. 
                 Обов`язок реєстрації позивачем податкової накладної не відповідає визначенню зобов`язання, наведеного у Господарському та Цивільному кодексах України.
          Зі змісту ст. ст. З та 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським зобов`язанням є обов`язки сторін вчинити дії, спрямовані на досягнення мети договору. 
          Обов`язок здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є господарським зобов`язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності. Тому невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання.
          Покладання сторонами договору на постачальника обов`язку скласти, зареєструвати та надати покупцю податкову накладну не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.
          Суд першої інстанції вірно вказав, що реєстрація продавцем або не реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не може вважатися ані строком (оскільки не містить посилань на конкретний період), ані терміном, (оскільки є не подією, яка має неминуче настати, а дією сторони договору) в розумінні приписів ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України.
                Положення ст.212 Цивільного кодексу України, згідно якої особи, що вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, у даному випадку не можуть бути застосовані в якості нормативної основи для застосування п.п.4.7.2 договору. 
                   Вірогідність появи відкладальних обставин не може залежати від волі сторони правочину.
                  У даній справі сторони не передбачили у договорі відкладальні обставини, які б були підставою для висновку про те, що обовязок покупця сплатити отриманий товар не настав.
           Положення п.п.4.7.2 договору поставки не впливають на строки оплати, встановлені сторонами у специфікації №7 до договору. 
          Доводи скаржника про порушення позивачем строку поставки товару у даному випадку також не впливають на обов`язок покупця оплатити товар.
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          На думку колегії суддів скаржник висновки суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростував. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
          Судовий збір за розгляд апеляційної скарги згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на апелянта.
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281, 284 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 25.03.2021 року   у справі  № 904/5628/19(904/6064/20) залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

          Повний текст  складено  18.06.2021 року.

          Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                   Л.М. Білецька  

          Суддя                                                                                   І.О. Вечірко