Ухвала
 
12 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 752/2605/13-ц
провадження № 61-5112ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року та постанову Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшнз», про звернення стягнення на майно,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2012 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно.
 
Справа № 752/2605/13-ц неодноразово переглядалася судами апеляційної
та касаційної інстанцій.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року позов задоволено.
 
У рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир-Соло» за кредитним договором від 27 вересня 2010 року № 76/К по поверненню кредиту у розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097,67 грн; несплачених відсотків -
383 430,96 доларів США; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США (83 515,09 грн) на користь ПАТ «Марфін Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В., зареєстрованим у реєстрі за № 655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м; жилою площею 105,8 кв.м; кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу головного управління житлового забезпечення м. Києва від 01 грудня 2004 року № 2252-С/КІ, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року у реєстровій книзі № 392-125 під реєстровим № 43955, вартість якої на момент укладення договору складала 851 729,00 грн, що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859,20 доларів США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року змінено, зазначивши в останньому реченні другого абзацу його резолютивної частини після слів «шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки» замість «для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій» слова «в розмірі 3 840 850,00 грн.
 
У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. 
 
Рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року скасовано. 
 
Передано справу № 752/2605/13-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року змінено та викладено резолютивну частину судового рішення у наступній редакції.
 
Позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково.
 
У рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир Соло» перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором від 27 вересня 2019 року № 76/К по поверненню кредиту у розмірі 893 100,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097,67 грн, нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 9 460,01 доларів США (75 450,20 грн), нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 678,96 доларів США (5 415,18 грн), а всього: 903 238,97 доларів США (7 203 963,05 грн) на користь ПАТ «Марфін Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В., зареєстрованим у реєстрі за № 655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м, жилою площею 105,8 кв.м, кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва від 01 грудня 2004 року № 2252-С/КІ, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року в реєстровій книзі № 392-125 під реєстровим № 43955, вартість якої на час укладення договору складала 851 729,00 грн, що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859,20 доларів США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки у розмірі 3 840 850,00 грн.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» залишено без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у нескасованій частині після апеляційного перегляду та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року залишено без змін.
 
У березня 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року та постанову Верховного Суду від 10 лютого 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судовим рішенням вирішено питання про його права та обов`язки.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
 
Зі змісту вказаної норми вбачається, що за загальним правилом право особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження судового рішення виникає лише після розгляду судом апеляційної інстанції її апеляційної скарги на вказане судове рішення.
 
Як виняток, допускається оскарження постанови апеляційного суду у касаційному порядку, якщо безпосередньо судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, особи, яка не брала участі у справі.
 
У касаційні скарзі ОСОБА_1 зазначає, що є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка є предметом вказаного спору, тому оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання про його права та обов`язки.
 
З огляду на те, що судом першої інстанції розглянуто спір по суті та звернуто стягнення на предмет іпотеки, право на звернення до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення могло виникнути у ОСОБА_1 лише після оскарження ним рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 24 грудня 2015 року в апеляційному порядку.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи вказане вище та ту обставину, що ОСОБА_1 не скористався правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, звернення до суду касаційної інстанції є передчасним, а у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року та постанову Верховного Суду від 10 лютого 2021 року слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року та постанову Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшнз», про звернення стягнення на майно.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян