Справа № 734/448/21 	Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т. І. 	
Провадження № 33/4823/172/21 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП                                                                            	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката Сікачова С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року,  

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 гривні 00 коп.
Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 11 лютого 2021 року о 23 год. 34 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки PEUGEOT 206 д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Остер, по вулиці Б.Хмельницького 50, Козелецького району, Чернігівської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Сікачов С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі статті 5 ЗУ «Про судовий збір». 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зазначена постанова постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що скаржник з власної ініціативи поїхав до медичного закладу і пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого результат виявився негативний. Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено незрозуміле формулювання порушень. На думку апелянта протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, не зазначено, який порядок огляду запропоновано водієві, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта. Вказує, що у протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги прийти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вказує, що ч.1 ст.130 КУпАП не передбачена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння і що станом на час складання протоколу і станом на час розгляду справи в законодавстві України відсутня норма, якою можливо притягнути особу до адміністративної відповідальності за керування наземним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що поліцейськими було порушено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена Наказом МВС від 06.11.2015 року №1376, а саме є незрозумілою посада поліцейського і протокол містить виправлення. Вказує, що відео не містить прямих доказів того, що скаржник перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що ОСОБА_1 має бути звільнений від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги, оскільки він є учасником бойових дій. 

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він не перебував у стані сп`яніння, однак відмовився від проходження медичного  огляду оскільки не розумів наслідки такої відмови. Відразу після цього він добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130  КУпАП. 
Вина його підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від продування приладу та проходження медичного огляду на стан сп`яніння (а.с.5), рапортом поліцейського СРПП відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Зацнова В., я кому викладені обставини зупинки ОСОБА_1 та факт відмови ОСОБА_4 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку (а.с.6). В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував той факт, що відмовився від проходження медичного огляду.
Вищевказані докази суд вважає за достовірні і такі, що в повній мірі спростовують доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, оскільки ці докази узгоджуються між собою а також з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Драгер» або в медичному закладі, однак він відмовився від його проходження у присутності свідків. 
За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку  про наявність  в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 згідно медичного огляду, який пройшов за власною ініціативою, не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, оскільки у даному випадку його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Також, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта з приводу протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол, який складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема в ньому зазначене місце складання протоколу та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, підпис особи, яка його склала.  
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги з приводу скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з адміністративної до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, 03 липня 2020 року положення Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та Закону України №321-ІХ від 03.12.2019 року були декриміналізовані Законом №720-ІХ від 17.06.2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не міг застосовувати редакцію частини 1 статті 130 КУпАП відповідно до Закону № 2617- VIIІ, оскільки така редакція не діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об`єктивно досліджені докази по справі і зроблений висновок, виходячи із сукупності всіх зібраних доказів та підтверджених в суді апеляційної інстанції. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП і в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається. 
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,       

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сікачова С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року  щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Ю. М. Короїд