КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2797/2021                                       
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
             20 травня 2021 року                                                                 м. Київ
                                                                                                                справа № 757/12550/20-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача                              Ящук Т.І.,
суддів                                                                        Немировської О.В., Махлай Л.Д.
за участю секретаря судового засідання               Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Литвинової І.В.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіра Олега  Миколайовича, Покровської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3   про визнання незаконними дій державного реєстратора щодо прийняття рішення про реєстрацію, скасування рішення, скасування внесеного запису про право власності, витребування майна,
 
встановив:
 
У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіра О.М., Покровської районної державної адміністрації, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , у якому просив:
- визнати незаконними дії державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіра О.М. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на нежитловий будинок - приміщення № 1, загальною площею 43,2 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 383842087 від 24 листопада 2017 pоку, про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на вказаний нежитловий будинок (приміщення),  скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 23565729 від 24 листопада 2017 року; 
- витребувати від  ОСОБА_2 зазначене приміщення та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що державний реєстратор Покровської РДА у Дніпропетровській області Замфір О.М. не був наділений повноваженнями щодо державної реєстрації права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на нерухоме майно: нежитловий будинок - приміщення № 1, загальною площею 43,2 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вчинення реєстраційних дій відбувалося в позаробочий час та на підставі недостатніх та неналежних документів, зареєстровано право власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на самовільно штучно створений неіснуючий об`єкт нерухомості без оцінки предмета іпотеки.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
 
Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що твердження суду першої інстанції про те, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 10.12.2018 у справі №759/4679/13-ц та відповідно набуття прав ОСОБА_1 , необхідне вжиття заходів повороту виконання рішення цієї постанови,  не відповідає дійсності у даній справі, оскільки відповідачем не враховано і проігноровано те, що виконання постанови Київського апеляційного суду від 10.12.2018 у справі №759/4679/13-ц не може передбачати повороту її виконання з огляду на відсутність виконавчого провадження, а також те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2013 року, яке скасоване вищезазначеною постановою, було позбавлено ОСОБА_1 та зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщення (№1), літера «А» (перукарня загальною площею 43,2 кв.м.), що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна №34720680000. 
У той же час ОСОБА_2 набув вправа власності нежитловий будинок (приміщення) загальною площею 43,2 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 за штучно створеним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (із видаленням дійсного реєстраційного номера об`єкта) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №1418344780000. У даній справі разом з позовною заявою позивач надав відповідні судові рішення, що набрали законної сили, та підтверджують обставини незаконного створення реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою, а саме: ухвала Запорізького апеляційного суду від 14.03.2019 року у справі №323/477/19 та рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/333/19. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до абсолютно помилкових висновків щодо можливості відновлення законних прав позивача ОСОБА_1 шляхом вчинення дій щодо повороту виконання рішення суду, оскільки це прямо суперечить нормам процесуального права, а матеріали справи вказують на очевидність незаконних реєстраційних дій, які призвели до того, що об`єктивно існуючий один і той же об`єкт нерухомості має новий реєстраційний номер (штучно створений). Тому належним способом захисту права власності ОСОБА_1 з урахуванням скасованого постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 у справі №759/4679/ 13-ц рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2013 (яким було позбавлено права власності ОСОБА_1 ) є пред`явлення вимоги про витребування свого майна від останнього власника нерухомого майна.
Стверджує, що реєстратор, отримавши заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про реєстрацію звернення стягнення на предмет іпотеки - житлове приміщення (квартиру), підмінивши собою суд чи інші компетентні органи, зробив самовільні висновки про можливість звернення стягнення на нерухоме майно, яке не було предметом іпотечного договору та не перевірив, чи були зареєстровані іпотечні обтяження і заборони. Звертає увагу на те, що станом на час реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (24.11.2017) Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та інші нормативно-правові акти України не містили жодних прямих чи відсильних норм, які би свідчили про те, що зміна характеристик об`єкта нерухомого майна не впливає на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Вказує, що реєстратор, володіючи повним доступом до Реєстру прав власності, абсолютно проігнорував той факт, що починаючи з 2013 року і до моменту проведення оскаржуваних реєстраційних дій (2017 рік), ОСОБА_1 не був власником спірного майна, яке вибуло з-під його власності поза його волею згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідачі не довели  ні належне повідомлення ОСОБА_1 у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»,  ні надання 30-денного терміну для усунення порушення. Аналогічні законодавчі вимоги, яки би дозволили реєстратору приймати рішення про реєстрацію звернення стягнення, не були вжиті і щодо ОСОБА_3 . Крім того, здійснюючи реєстрацію права власності за правонаступником іпотекодержателя ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі ст. 37 Закону України  «Про іпотеку», реалізуючи іпотечне застереження, що міститься в умовах Іпотечного договору, реєстратор проігнорував погоджений сторонами цього договору порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вказує, що наданий звіт про оцінку майна містить суттєві неточності, які взагалі викликають обурення і породжують сумніви у його дійсності та адекватності та не відповідає загальним вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440.
Стверджує, що здійснюючи реєстрацію права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем, саме нотаріус, як державний реєстратор, має повноваження щодо реєстрації припинення обмежувальних записів, пов`язаних з іпотекою та забороною відчуження. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 є недобросовісними власниками (володільцями) спірного майна, оскільки знали та могли знати про незаконність володіння майном ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що право власності не підлягало автоматичній реєстрації, як про це зазначає позивач, а для повороту виконання судових рішень встановлено спеціальний порядок, що прямо регулюється нормами ЦПК України. Поворот виконання можливий виключно у строк, що не перевищує один рік з дня ухвалення відповідного рішення. Оскільки постанова Київського апеляційного суду, на яку посилається позивач, була ухвалена 10.12.2018 року, то кінцевим днем подання такої заяви є 11.12.2019 року. Позивач пропустив строк для подання заяви про поворот виконання рішення суду. Пропуск такого строку не може бути виправлений пред`явленням віндикаційного позову.
Стверджує, що право власності ОСОБА_1 не може бути відновлене в порядку позовного провадження, оскільки чинним законодавством встановлено спеціальний порядок розгляду цього питання - поворот виконання рішення, а також ОСОБА_1 пропущено строк для вирішення питання про поворот виконання. Також ОСОБА_1 не є неволодіючим власником в розумінні статті 387 ЦК України, оскільки його право власності не було відновлене в порядку повороту виконання.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «Дніпрофінансгруп» - Губанова В.В.  та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з  необґрунтованості позовних вимог, оскільки  оспорюване ОСОБА_1 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 383842087 від 24 листопада 2017 pоку про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на вказаний нежитловий будинок (приміщення) та оспорюваний запис про право власності № 23565729 від 24 листопада 2017 року про право власності на об`єкт нерухомого майна № 1418344780000, вчинений 24 листопада 2017 року державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіром О.М., а саме про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 43, 2 кв м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 1418344780000) прийнято та вчинено відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553).
 
З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів погоджується, вважає висновки суду такими, що відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 червня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» було укладено кредитний договір № 0244/08/01-Nv про надання банком кредиту у сумі 145 000 доларів США на придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 60 кв м, жилою - 27,0 кв м, строком по 04 червня 2033 року, із платою за користування кредитними коштами у розмірі 13 процентів річних (а. с. 13-16, т. 1)
За пунктом 2.1 кредитного договору, забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 60 кв м, жилою - 27, 00 кв м, яка буде належати ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 04 червня 2008 року між позичальником та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , посвідченим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О. М. за реєстровим № 2379.
Відповідно до  змісту кредитного договору № 0244/08/01-Nv від 04 червня 2008 року ОСОБА_3 не заперечувала проти отримання її чоловіком - ОСОБА_1 кредиту у АКБ «Форум» у сумі 145 000 доларів США під 13 % річних на 300 місяців ( а.с. 16, т. 1).
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , дошлюбне прізвище дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3   (а. с. 119, 122-123, 124, т. 1).
 
04 червня 2008 року позивачем та АКБ «Форум» укладено іпотечний договір, посвідчений і зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокуром О. М. за № 2383, із забороною відчуження квартири до припинення дії іпотечного договору, яка зареєстрована за № 2384  (а. с. 17-21, т. 1).
09 березня 2011 року № 312 розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) переведено як виняток житлові приміщення квартири АДРЕСА_3 , в нежилі, за умови виконання пункту 2 цього розпорядження, а саме, у разі забезпечення проектування та реконструкції частини першого поверху будинку АДРЕСА_2 , отримання вихідних даних на проектування реконструкції об`єкта, розробки, погодження та затвердження проектно-кошторисної документації у встановленому порядку; до початку виконання робіт - вирішення питання пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у встановленому порядку, у разі необхідності оформлення права користування земельною ділянкою та одержання в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт, виконання робіт згідно з Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. № 1051/1051 (із змінами та доповненнями) ( а.с.  22, т. 1).
 
05 квітня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/4679/13-ц припинено право власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (група приміщень № 1) - на перукарню, загальною площею 43, 20 кв м по АДРЕСА_5 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №1) - перукарня, загальною площею 43, 20 кв м по АДРЕСА_5 /а. с. 23-25/.
25 квітня 2013 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернієнком В.Г. на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2013 року у справі № 759/4679/13-ц внесено запис № 910373 про право власності ОСОБА_4 на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщення № 1) літера «А», загальною площею 43, 2 кв м, у будинку АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта 34720680000 /а. с. 114/.
Встановлено, що про обтяження нерухомого майна іпотекою за реєстраційним номером об`єкта 34720680000 не було внесено відомості (а. с. 114-115, т. 1).
 
09 серпня 2013 року ОСОБА_4 було подаровано ОСОБА_16 нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщення № 1) літера «А», що знаходяться у буд. АДРЕСА_5 , відповідно до договору дарування нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Похитайло О.О. та зареєстрованого за № 1382  ( а. с. 125, т. 1).
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом РАЦС м. Ніжин 12 липня 1974 року, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є донькою ОСОБА_16 , і у зв`язку із реєстрацією шлюбу 25 жовтня 1997 року змінила прізвище на ОСОБА_4 (а. с. 116, 117, т. 1).
10 вересня 2013 року ОСОБА_16 подарувала ОСОБА_3 , а остання прийняла у дар нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщення № 1) літера «А», що знаходяться у буд. АДРЕСА_5 , відповідно до договору дарування нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Похитайло О.О. та зареєстрованого за № 1382  ( а. с. 127-128, т. 1).
10 вересня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Похитайло О. О. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на групу нежилих приміщень з № 1 по № 6 літери «А», загальною площею 43, 2 кв. м. у будинку АДРЕСА_5 , на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 10 вересня 2013 року, посвідченого і зареєстрованого також приватним нотаріусом КМНО Похитайло О. О. за реєстровим № 1579 (а. с. 34, т. 1).
Встановлено, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого міським відділом РАЦС м. Ніжин 16 травня 1979 року, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є донькою ОСОБА_16 , і у зв`язку із реєстрацією шлюбу 06 вересня 2003 року змінила прізвище на ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 ( а.с. 118, 119, т. 1).
 
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
 
Отже, нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 1) - перукарня загальною площею 43, 2 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_5 , на які Святошинським районним судом м. Києва рішенням від 05 квітня 2013 року визнано право власності за ОСОБА_4 , на момент ухвалення рішення  від 05 квітня 2013 року перебували в іпотеці банку. 
Так, згідно іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 , предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3 . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 09 березня 2011 року було змінено статус квартири та переведено її у нежиле приміщення.
Рішенням Київської міської ради III сесія VIII скликання від 20 грудня 2016 року № 704/1708 «Про уточнення назв, перейменування вулиць та провулків у місті Києві» перейменовано АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 .
 
26 вересня 2017 року відбулися електронні торги через Товарну біржу «Електронні торгові системи» з продажу права вимоги за кредитним договором № 0244/08/01-Nv, укладеним з фізичною особою, забезпеченого двокімнатною квартирою, загальною площею 44, 60 кв м, жилою - 27, 00 кв м, за адресою: АДРЕСА_5 /а. с. 36-37/.
При цьому у протоколі електронних торгів  у розділі «найменування активів» зазначено, що квартира незаконно переведена  в нежитлові приміщення.
Переможцем електронних торгів 26 вересня 2017 року стало ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
10 жовтня 2017 року ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № 775-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги банку до позичальника та іпотекодавця, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитним договором та іпотечним договором, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а. с. 38-42, 43).
Також 10 жовтня 2017 року між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 .
Згідно з додатком № 1 до договору № 775-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 жовтня 2017 року, договір про відступлення права вимоги поширюється на кредитний договір № 0244/08/01-Nv від 04 червня 2008 року, додаткову угоду від 30 грудня 2009 року до кредитного договору, додатковий договір від 22 березня 2010 року до кредитного договору, іпотечний договір від 04 червня 2008 року за № 2383, договір про внесення змін від 30 грудня 2009 року за № 3899 до іпотечного договору, укладені ОСОБА_1 як позичальником та АКБ «Форум» як кредитором та іпотекодержателем, правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» ( а.с. 40, т. 1).
24 листопада 2017 року державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 383422087, а саме про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на нежитловий будинок (приміщення) АДРЕСА_3 , загальною площею 43, 2 кв м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 1418344780000) (а. с. 44, т. 1).
Запис, який оспорюється ОСОБА_1 , про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна 1418344780000 вчинено 24 листопада 2017 року, о 22:52:00 год., на підставі іпотечного договору (із змінами), серія та номер: п/р 2383, виданого 04 червня 2008 pоку, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур О. М.; договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О. М., 04 червня 2008 року за реєстровим номером 2383, серія та номер: р/н 758, виданого 30 грудня 2009 pоку, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І. В.; поштові описи вкладень до цінних листів, серія та номер: б/н, видані 12 жовтня 2017 року, видавник Укрпошта; Вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер: 1210/12; 1210/13, видане 12 жовтня 2017 pоку, видавник: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; листи про відступлення права вимоги новому кредитору, серія та номер: 1210/10; 1210/11, виданий 12 жовтня 2017 pоку, видавник: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від 04 червня 2008 року, серія та номер: 024408/01-Nv, виданий 12 жовтня 2017 року, видавник: сторони договору; рекомендовані повідомлення про вручення, серія та номер: б/н, видавник Укрпошта.
04 грудня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Батова Л.Г. внесла запис про право власності № 23729440 до Державного реєстру речових прав на об`єкт нерухомого майна 1418344780000 - приміщення 1 у будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 43, 2 кв м, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Батовою Л. Г. за № 5304, за ОСОБА_5 ( а.с.  46, т.1).
 
10 квітня 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, який значиться, згідно з правовстановлюваного документу як нежитловий будинок (приміщення) - площею 43, 2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А. В. та зареєстрований за № 451 (а. с. 111, т. 1).
 
Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
За змістом статті 36 Закону № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. 
Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
 
Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
 
            Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Форум», іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені кредитним договором, та інших випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України.
            Відповідно до п. 5.4  іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.
            Згідно з пунктом 5.5 договору у разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про усунення порушення не пізніше 30-денного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та закону України «Про іпотеку».
Окремим розділом 6 іпотечного договору передбачено «Застереження про позасудове  задоволення вимог іпотекодержателя».
Відповідно до п. 6.1 цього розділу договору сторони договору дійшли згоди вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження, що міститься у цьому договорі.
Згідно з п. 6.3 сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом, зокрема, передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Згідно з п.1.4 іпотечного договору, заставна вартість предмета іпотеки становить 737 065 грн.
Відповідно до ч. 1-2 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Частиною третьою статті 37 Закону № 898-IV визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
 
Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції, 12 жовтня 2017 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» засобами поштового зв`язку направило позичальнику ОСОБА_1 вимогу/повідомлення про дострокове погашення заборгованості у порядку ст. ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку» (а. с. 129-130, 131, т. 1) 
Відповідно до вказаної вимоги, розмір заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору станом на 10.10.2017 року становить 160 470 доларів США 89 центів, з яких  заборгованість по основній сумі кредиту - 137 225,2 долари США, заборгованість по відсотках складає 23 245,69 доларів США.
20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 особисто отримано вимогу / іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості у порядку ст. ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку», відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 1660500335975 ( а.с.  132, т. 1).
 
17 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_17 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 1008/16 від 14 грудня 2016 року) на замовлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» здійснено оцінку нежилого приміщення у складі: нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 43, 2 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою визначення ринкової вартості майна  (а. с. 134, т. 1). Звіт про оцінку майна від 17 листопада 2017 року зареєстрований у Фонді державного майна України за № 2460944_17112017_ZV-171117-042.
Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість зазначеного нежитлового приміщення становить 780 000 грн. 
24 листопада 2017 року державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 383422087, а саме про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на нежитловий будинок (приміщення) АДРЕСА_3 , загальною площею 43, 2 кв м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 1418344780000) (а. с. 44, т. 1).
 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року  у справі № 306/2053/16-ц, якщо у законі і договорі по різному урегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, то застосовуються вимоги договору, якщо такі не протирічать закону чи не заборонені законом. 
Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
За змістом статті 18 Закону № 1952-IVперелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів  України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
 
У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
 
Відповідно до п. 6.4 іпотечного договору від 04.06.2008 року, у випадку прийняття рішення іпотеко держателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та відмови іпотекодавця від укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.
Відповідно до Інформації № 105742608 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 1418344780000, державний реєстратор врахував наявність повідомлень про вручення поштових відправлень особисто ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення від 20.10.2017 року № 1660500335975 із особистим підписом ОСОБА_1 , завіреним працівником поштового відділення.
Таким чином, відповідно до вище встановлених судом обставин, 20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 отримав вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, в якому ТОВ «Дніпрофінснсгруп» зазначив про те, що якщо боржник - ОСОБА_1 у тридцятиденний строк з моменту одержання даної вимоги не сплатить загальну суму заборгованості за кредитним договором, іпотекодержатель розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки.
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про те, що реєстраційні дії щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки були вчинені державним реєстратором відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства та умов іпотечного договору.
Оцінка майна з метою визначення вартості набуття у власність була зроблена на замовлення іпотекодержателя 17 листопада 2017 року. Звіт з оцінки майна не відноситься до  обов`язкових документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності.
За таких обставин суд першої інстанції, встановивши, що іпотекодержатель належним чином виконав свій обов`язок, передбачений як Законом № 898-IV, так і Порядком № 1127, щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що надало підставу державному реєстратору встановити завершення 30-денного строку, зі спливом якого пов`язується  проведення  ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, дійшов правильного висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Дніпрофінансгруп» проведена  з дотриманням  норм чинного законодавства.
 
Також судом правильно встановлено, що об`єкт нерухомого майна зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 листопада 2017 року за № 1418344780000 (нежитловий будинок (приміщення), загальною площею 43, 2 кв м, у буд. АДРЕСА_1 ) та об`єкт нерухомого майна зареєстрований 03 квітня 2013 року за № 34720680000 (нежиле приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 1), загальною площею 43, 2 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_5 , є одним і тим самим об`єктом, але друга реєстрація була проведена не у тому ж розділі, в якому була зареєстрована квартира, а з відкриттям нового розділу.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що державний реєстратор зробив самовільні висновки про можливість звернення стягнення на нерухоме майно, яке не було предметом іпотечного договору та не перевірив, чи були зареєстровані іпотечні обтяження і заборони, колегія суддів не вважає підставою для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.  Враховуючи вимоги зазначеної норми, слід дійти висновку, що у разі, якщо іпотекодавцем самовільно предмет іпотеки було реконструйовано та змінено його цільове призначення, то зазначений об`єкт  нерухомості необхідно вважати предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
 
Крім того,  станом на час ухвалення оскаржуваного рішення  постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2013 року у справі № 759/4679/13-ц було скасовано і відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_15 до ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на нежилу будівлю літерою «Н», загальною площею 200 кв м, що розташована по АДРЕСА_6 ; припинення права власності ОСОБА_1 на вказану нежилу будівлю; визнання за ОСОБА_4 права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 1) - перукарня загальною площею 43, 2 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_5 ; припинення права власності ОСОБА_1 на вказані нежилі приміщення (а. с. 23-25, 26-33).
Разом з тим, станом на час розгляду даної апеляційної скарги ОСОБА_1   постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Враховуючи, що  відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2013 року у справі № 759/4679/13-ц та укладених в подальшому договорів дарування між ОСОБА_4  та ОСОБА_16 , яка в свою чергу подарувала спірне нежиле приміщення   ОСОБА_3 (дружині позивача),  позивач ОСОБА_1 не є власником спірного нежилого приміщення, суд першої інстанції дійшов  обґрунтованого висновку про відсутність також з викладених підстав у позивача права вимоги до ОСОБА_2 про витребування майна на підставі ст. 387 ЦК України .
 
            Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухваленого рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року-  залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя  - доповідач:                                                                         Ящук Т.І. 

                       Судді:                                                                        Немировська О.В.

Махлай Л.Д.