ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 квітня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/6414/20 
Номер провадження 22-ц/816/502/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Северинової А.С. у м. Суми, повне судове рішення складено 22 січня 2021 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
                                                         в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Фінфорс», який мотивувала тим, що 21 вересня 2020 року з листа приватного виконавця вона дізналась про те, що 01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 22406 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 6767 грн 10 коп. На запит позивачки про ознайомлення з виконавчим провадженням їй було надано копію договору від 12 січня 2018 року за №176315-А, укладеного нею з ТОВ «СС Лоун». ОСОБА_1  заперечувала факт підписання вищезазначеного договору, оскільки від даної компанії коштів не отримувала, електронного підпису одноразовим індентифікатором за №447019 нею в 2018 році створено не було. Перший електронний підпис вона одержала у вересні-жовтні 2019 року в Головному управлінні ДПС у Сумській області у м. Суми. Договорів чи листів від ТОВ «СС Лоун» на її адресу не надходило. Стверджує, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства і не підлягає виконанню, оскільки позивачка заперечує наявність заборгованості.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на договорі від 12 січня 2018 року №176315-А і зареєстрований в реєстрі за № 22406.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду скасовані.
У апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка жодних договорів з ТОВ «СС Лоун» не укладала, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Фінфорс» у встановлений строк до апеляційного суду не надало.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
У справі, що переглядається, судом встановлено, що 12 січня 2018 року між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за № 176315-А (а.с. 17-27).
За умовами кредитного договору кредитодавець надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, в національній грошовій одиниці України – гривні. Сума кредиту – 3000 грн, з терміном платежу – 09 лютого 2018 року, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33 % в день, річна відсоткова ставка за кредитом складає 478,8 %. Сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням договору складає 138,57 % від суми кредиту 4157 грн 10 коп. Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кредит вважається наданим з моменту списання коштів з банківського рахунку кредитодавця в банківській установі, що його обслуговує, при перерахуванні грошових коштів на платіжну картку позичальника. Датою укладання договору є дата його підписання сторонами в електронній формі.
Вказаний кредитний договір містить персональні дані ОСОБА_1 , які збігаються з її даними, наданими суду: паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Зарічним РВ у місті Суми УДМС України в Сумській області 12 березня 2014 року, РНОКПП НОМЕР_2 .
Електронний підпис позичальника здійснено одноразовим ідентифікатором 447019 (а.с. 17-29).
01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 22406, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 176315-А від 12 січня 2018 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінфорс» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 40071779-02 від 18 червня 2018 року, на користь ТОВ «Фінфорс», далі іменоване як стягувач, заборгованості за кредитним договором № 176315 від 12 січня 2018 року; стягнення заборгованості проводиться за період з 18 червня 2018 року по 11 березня 2020 року; сума заборгованості становить 6767 грн 10 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту – 3000 грн, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом – 1157 грн 10 коп., строкової заборгованості за штрафами та пенею становить 2610 грн 00 коп. (а.с. 30).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 17 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63062815 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 6767 грн 10 коп. (а.с. 32-33).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 вимог, встановивши, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства, безспірність заборгованості позивачки за кредитним договором, укладеним у електронній формі, не спростована, тобто підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не доведені.
З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від  22  лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: 
п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; 
доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. 
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», 
п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». 
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Установлені місцевим судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Укладений між ТОВ «ССЛоун» та ОСОБА_1 в електронній формі кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 01 вересня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи, на вказане уваги не звернув та вирішив справу з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Встановивши, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн, за подання заяви про забезпечення позову – 420,40 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн (а.с. 37, 40, 145).
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. 367; п. 2 ч. 1 ст. 374; 376; 382 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовичавід 01 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 22406, про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором 176315-А від 12 січня 2018 року за період з 18 червня 2018 року по 11 березня 2020 року у загальному розмірі 6767,10 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору у розмірі 2522,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                       О. І. Собина

Судді:                                                                                                    В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук