ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року
м. Харків 
справа № 623/290/21 
провадження № 22-ц/ 818/2988/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміної О.В., Хорошевського О.М.
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Бєссонової Т.Д.,
УСТАНОВИВ: 
У січні 2021 року ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з Моторного ( транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 68 560 грн.05 коп. в рахунок витрат на проведення відновлюваних робіт транспортного засобу, 1 600 грн.00 коп. понесених ним витрат на проведення експертизи та судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що 02.06.2018 о 22 год. 10 хв. на автодорозі по вул. Світлій в с. Куньє Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на належний позивачу автомобіль марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.09.2018 встановлено факт скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, провадження по справі за ч.1 ст.124, ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №130 від 24.09.2018 вартість відновлюваних робіт автомобіля марки ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 становить 68 560 грн. 50 коп. 
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що наданий згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , позивачем не надано доказів якими підтверджується на якій правовій підставі ОСОБА_1 володів чи володіє вищезазначеним транспортним засобом, у зв`язку з чим неможливо встановити на яких підставах він є потерпілою особою. 
В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір матеріального збитку, завданого діями ОСОБА_4 , складає 68 560 грн. 05 коп., посилання суду на неналежного позивача по справі є хибними, оскільки відповідно до вимог ст .ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського володіння, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором, такі особи також мають право вимагати відшкодування завданої йому шкоди. Вважає, що таких осіб належить й особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, на підставі посвідчення водія. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, що 02.06.2018 о 22 год. 10 хв. ОСОБА_4 на автодорозі по вул. Світлій в с. Куньє Ізюмського району Харківської області, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками сп`яніння, допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження ( а.с.18-19).
Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.09.2018 провадження по справі відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 124, ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 18-19).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , на момент настання ДТП не була застрахована.
В свідоцтві про реєстрацію серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 зазначений ОСОБА_5 ( а.с. 8)
В акті огляду № 130 колісного транспортного засобу власником КТЗ також зазначено ОСОБА_5 ( а.с.10-11).
Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 130 від 24.09.2018, складеного на підставі заяви ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 склала 68560 грн 05 коп. (а.с.12-15).
Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).
Ст. 386 ЦК України зазначено , що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності . Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню . Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Ст. 395 ЦК України зазначено , що речовими правами на чуже майно є: право володіння;
право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
Ст. 396 ЦК України зазначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна .
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
На підставі наданих позивачем доказів, судом встановлено, що власником автомобіля, є ОСОБА_5 . Наявність у ОСОБА_1 права володіння або користування вищезазначеним автомобілем зі згоди власника, належними доказами не підтверджено. 
Таким чином, в супереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК позивач не надав суду доказів наявності у нього права на відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП з участю автомобіля ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 . 
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Тому апеляційну скаргу представника позивача належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий                                                                        О.Ю.Тичкова
Судді                                                                                 О.В. Маміна
О.М. Хорошевський