Номер провадження: 22-ц/813/2003/21 
Номер справи місцевого суду: 520/7099/19
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
                Категорія: 37

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі п`яти років терміном 2012-2018 роки та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
02 грудня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про поновлення провадження у цивільній справі № 520/7099/19 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, одночасно просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,5 кв.м. та житловою -18,4 кв.м, яка належала ОСОБА_5 , до набрання законної сили у даній цивільній справі № 520/7099/19.
02 грудня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Гниличенко М.В.) заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задоволено частково. Заборонено Київській державній нотаріальній конторі у м. Одесі видавати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,5 кв.м та житловою -18,4 кв.м, яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання судовим рішенням законної сили у цивільній справі № 520/7099/19. 
21 грудня 2020 року канцелярією Київського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу від 02 грудня 2020 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає принципам судочинства та таким, що грубо порушує права апелянта. Оскаржувана ухвала була постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, суд не врахував, що позивач вже не може здійснити зміну своїх позовних вимог, оскільки підготовче провадження у справі вже закрито, а отже, суд прийняв до уваги обставини, які не існують і цими неіснуючими обставинами обґрунтував необхідність заборонити видачу свідоцтва про право на спадкування. Більш того зазначає, що суд повинен негативно оцінити поведінку позивача, яка в своїй заяві підкреслила, що набуло законної сили рішення суду, згідно з яким ОСОБА_1 було визнано двоюрідним братом, що дає право останньому отримати свідоцтво. На думку апелянта, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Апелянт просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року. Постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.
12 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка зазначила, що у разі задоволення її позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю протягом п`яти років з ОСОБА_5 вона буде оспорювати право відповідача на спадщину після ОСОБА_5 шляхом подання до суду позовів про усунення від спадкування на підставі ст. 1224 ЦК України або про зміну черговості одержання права на спадкування на підставі ст. 1259 ЦК України. Позивач зазначає, що апелянт разом зі своїм представником затягують розгляд справи, навмисно надсилають кореспонденцію не за місцем фактичного знаходження позивача, чим перешкоджають реалізації процесуальних прав ОСОБА_2 . Також позивач просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2020 року без змін.
В судовому засіданні 13 травня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просив задовольнити апеляційну скаргу, позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що з метою захисту законних прав та інтересів учасників процесу та наявністю невирішеного спору необхідно забезпечити позов, але не у вигляді арешту на квартиру, а шляхом заборони Київській державній нотаріальній конторі у м. Одеса видавати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м. та житловою - 18,4 кв.м., яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання судовим рішенням законної сили у цивільній справі № 520/7099/19 (в.м. а.с. 16). 
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за потрібне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом (в.м. а.с. 1-4).
Як вбачається з ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2019 року провадження у цивільній справі № 520/7099/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом було зупинено до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі № 947/22756/19, яка знаходиться у провадженні Київського районного суду м. Одеси (в.м. а.с. 10-11).
Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 року у цивільній справі № 947/22756/19, яке було залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно було задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводився померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 двоюрідним братом. В іншій частині вимог у задоволенні позову відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 , в якій остання просила поновити провадження у цивільній справі № 520/7099/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, а також накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м. та житловою - 18,4 кв.м., яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (в.м. а.с. 12-13).
Позивачка в даній заяві вказує, що оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 року у цивільній справі № 947/22756/19 було визнано факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , то у ОСОБА_1 виникла реальна можливість отримати у Київській державній нотаріальній конторі у м. Одесі свідоцтво про право власності на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м. та житловою - 18,4 кв.м. Також позивачка зазначила, що у разі задоволення її вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_5 , вона матиме змогу оспорювати право ОСОБА_1 на спадщину після ОСОБА_5 шляхом подання до суду позовів про усунення від права на спадкування або про зміну черговості одержання права на спадкування (в.м. а.с. 12-13).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування заборони Київській державній нотаріальній конторі у м. Одеса видавати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам співмірності, розумності, обґрунтованості і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття заходу забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення. При цьому необхідність забезпечення позову також обумовлена специфікою процесуальної ситуації, що виникла по справі, зокрема наявність двох справ за позовами осіб, які претендують на спадкове майно, проте які не були об`єднані в одне провадженні в суді першої інстанції, а перевага в процесуальному русі була надана іншій справі за позовом іншого спадкоємця. 
З огляду на вищенаведене та беручи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру, враховуючи наявність у відповідача реальної можливості до ухвалення рішення у справі розпорядитися спірним майном на власний розсуд, у разі отримання свідоцтва у нотаріуса, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування вказаного заходу забезпечення позову.
Таким чином, враховуючи вище зазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення. 
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови виготовлено 24 травня 2021 року. 

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк

13.05.2021 року                                                                 м. Одеса