Справа № 308/8124/20

Закарпатський апеляційний суд
       
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Селеша О.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/952/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним в порушенні митних правил за ст. 472 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, безпосередніх об`єктів порушення митних правил, що становить 12 904 (дванадцять тисяч дев`ятсот чотири) грн. 20 коп. з конфіскацією предметів, що були безпосередніми об`єктами порушення митних правил, а саме: вино виноградне червоне, «APPASSIMENTO PUGLIA» у скляних пляшках, місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 15 об.%, торгівельної марки «PICCINI», країна виробництва Італія в кількості 12 пляшок (9 л.); вино виноградне біле «TERRE DEI ROTARI» у скляних пляшках, місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 13 об.%, торговельної марки «ROERO ARNEIS», країна виробництва Італія в кількості 12 пляшок (9 л.); соки в асортименті торгівельної марки «Capri-Sun» країна виробництва Чехія в кількості 308 упаковок (18 л.).
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Із протоколу про порушення митних правил № 1089/30500/20 від 26. 07. 2020 та постанови судді від 04. 09. 2020 вбачається, що 26. 07. 2020 о 13 год. 31 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби, заїхав легковий автомобіль марки «MERCEDES - BENZ», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який повертався з Чехії, де перебував у приватних справах.
Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».
ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані та відомості про транспортний засіб.
При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.В ході митного огляду зазначеного транспортного засобу та речей   ОСОБА_1 окрім особистих речей вказаного громадянина, були виявлені алкогольні напої іноземного 
-2-
виробництва, а саме: 1) вино виноградне червоне «APPASSIMENTO PUGLIA» у скляних пляшках,  місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 15 об.%, торгівельної марки «PICCINI», країна виробництва  Італія, у кількості 14 пляшок (10,5 л.); 2) вино виноградне біле «TERRE DEI ROTARI» у скляних пляшках, місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 13 об.%, торговельної марки «ROERO ARNEIS», країна виробництва Італія, у кількості 12 пляшок (9 л.). 3) соки в асортименті торгівельної марки «Capri-Sun» країна виробництва Чехія у кількості 31 коробка по 10 упаковок в коробці, місткість упаковки - 200 мл.
Виявлені товари знаходились в тридцяти п`яти картонних коробках у багажному відсіку серед особистих речей ОСОБА_1 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені під час митного огляду товари ОСОБА_1 визнав своєю власністю.
Таким чином, на думку органу, що склав протокол про порушення митних правил, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
На постанову суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді від 04. 09. 2020 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. З оскаржуваною постановою не погоджується у зв`язку із необ`єктивністю розгляду справи та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного. Вважає, що висновок суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та належних і допустимих доказах. Вказує на те, що перебував у Чехії у приватних правах, жодної підприємницької діяльності не веде, на обліку ДПІ не перебуває, доходів не отримує. Зазначає, що він свідомо обрав порядок митного проходження по каналу «червоний коридор», оскільки не мав жодних намірів ухилятись від декларування переміщуваних ним предметів, до того ж їх наявність та асортимент були очевидними і доступ до них нічим не утруднювався. При проходженні митного контролю почав заповнювати митну декларацію, однак не пам`ятав всіх найменувань та назв виробників, тому інспектор підтвердив про можливість усного декларування, тоді він повідомив інспектору митниці про наявність у нього 26 пляшок вина та 31 коробок соків, які придбав для власного споживання з метою підготовки до святкування весілля. Додатково наголошує, що відповідно до п. п. 1.1 постанови Кабінету Міністрів України №434 від 21. 05. 2012, мав право на ввезення продуктів харчування в межах суми 200 євро без сплати митних платежів. Письмові пояснення ним були написані під диктовку інспектора митної служби. Окрім того, зазначає, що при накладенні на нього стягнення суд першої інстанції не врахував, що вчиненим адміністративним правопорушенням жодних збитків державі не заподіяно, розмір шкоди не визначено, а стягнення у вигляді 100 % вартості товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил та їх конфіскація є непомірним для нього. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді з тих підстав, що такий пропущено з поважних причин, оскільки судом першої інстанції він про час та місце розгляду справи не повідомлявся, справу розглянуто без його участі , а копію оскаржуваної постанови отримав 17. 10. 2020. 
Будучи неодноразово належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, 
-3-
а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. 
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Селеша О.Я. про безпідставність поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді першої інстанції винесена за відсутності ОСОБА_1 . У порушення ст. 285 КУпАП копія такої постанови направлена на його адресу лише 02. 10. 2020, тобто з порушенням триденного строку та зважаючи на необхідність забезпечення права на апеляційне оскарження, що передбачене ч. 8 ст. 129 Конституції України, визначений законом строк оскарження постанови суду по справі про адміністративне правопорушення підлягає поновленню як пропущений із поважних причин.
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, зазначені вимоги закону були дотримані.
Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.
У відповідності до ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Так, відповідно до ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою 
-4-
формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові ґрунтується на досліджених і перевірених судом доказах.
За положеннями ч. 1 ст. 495 МК України,  доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
З матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, а висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 472 МК України, та відсутність складу поставленного йому у вину адміністративного правопорушення, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених  ст. 472 МК України  відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме, протоколом про порушення митних правил № 1089/30500/20 від 26. 07. 2020, митною декларацією та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 26. 07. 2020, висновком експерта № 1420003800-0241.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зокрема, недекларування за встановленою формою в митній декларації точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи щодо ОСОБА_1 зібрані з порушенням вимог законодавства, оскільки такі твердження не ґрунтуються на законі та спростовуються самими матеріалами справи. Як вбачається, протокол про адміністративне правопорушення та 
-5-
інші матеріали складені щодо ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, ст. 494 МК України. В судовому засіданні оглянуті оригінали всіх документів, які містяться в матеріалах справи про порушення митних правил, при ознайомленні та підписанні яких ОСОБА_1 зауважень на дії працівників відділу митного оформлення при їх складанні не мав. 
Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та невідповідність вимогам закону протоколу про порушення митних правил та інших письмових доказів, є безпідставними.
При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до пояснень, які надавав ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил, останній визнав ввезення зазначеного товару вина та соків для власних потреб, а причину його недекларування пояснив необізнаністю із законодавством. 
Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор митного оформлення №1 МП «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби Половко М.М. був упереджений при проведенні митного контролю та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу та обмови ОСОБА_1 у порушенні митних правил, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, – на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи ОСОБА_1 про те, що в складеному протоколі не розкрито об`єктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за недекларування за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, оскільки він, спрямувавши транспортний засіб по смузі руху «червоний коридор», мав намір задекларувати наявний у транспортному засобі товар і, перебуваючи у зоні митного контролю на пропозицію митного інспектора усно заявив про бажання вчинити передбачені законом дії, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне. 
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 перетинав митний кордон України по смузі руху «червоний коридор», де письмове декларування є обов`язковим, в матеріалах справи наявна митна декларація, яку власноручно заповнив ОСОБА_1 , в якій жодних відомостей не зазначено. 
Даних про те, що ОСОБА_1 під час митного контролю заявляв про переміщуваний ним товар і пред`явив його до проведеного огляду, відсутні, натомість в поясненнях ОСОБА_1 вбачається, що він не зав про необхідність декларування виявленого у нього товару, що в свою чергу також не може свідчити про усне декларування. 
З матеріалів справи вбачається, що виявлені в ході митного огляду товари - вино виноградне червоне «APPASSIMENTO PUGLIA», у скляних пляшках місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 15 об.%, торгівельної марки «PICCINI», країна виробництва Італія, у кількості 14 пляшок (10,5 л.); вино виноградне біле «TERRE DEI ROTARI», у скляних пляшках місткістю 0,75 літрів кожна, з фактичною концентрацією спирту 13 об.%, торговельної марки «ROERO ARNEIS», країна виробництва 211 Італія, у кількості 12 пляшок (9 л.); соки в асортименті торгівельної марки «Capri-Sun» країна виробництва Чехія у кількості 31 коробка по 10 упаковок в коробці, місткість упаковки - 200 мл., обмежені до ввезення в даній кількості, тому підлягали обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. 

-6-

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ч. 1 ст. 526 МК України та ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення та порушення митних правил, до того ж факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за  ст. 472 МК України і, всупереч доводів апеляційної скарги, стягнення на нього накладено у відповідності до санкції, зазначеного закону.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту з метою підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення та впливали б на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду від 04. 09. 2020.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: