ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2021 р.                                                                    Справа №909/999/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                Т.Б. Бонк
          В.М. Гриців,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України за № 18 від 15.03.2021 року (вх. № 01-05/1015/21 від 23.03.2021 року) 
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року
у справі № 909/999/20
за позовом: Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України
до відповідача:  ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) 
про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 01.03.2014 року № 1/14 в сумі 21177,00 грн та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

09.11.2020 року Калуська автомобільна школа товариства сприяння обороні України звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21177,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 01.03.2014 року № 1/14.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежно виконував зобов`язання щодо сплати орендної плати, заборгованість відповідача за договором оренди № 1/14 від 01.03.2014 року складає 21177,00 грн. 
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовних вимог, мотивуючи відсутністю доказів наявності заборгованості за договором оренди.
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у справі №909/999/20 (суддя І.М. Скапровська) частково задоволено позов Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України  8859,00грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 01.03.2014 року № 1/14 та 879,33 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
Суд першої інстанції встановив, що за 2019 рік відповідач сплатив 43221,00 грн. орендної плати. При цьому, за 12 місяців 2019 року позивач нарахував до сплати відповідачу 52080,00 грн. Тому суд визнав, що позов є обґрунтованим на суму 8859,00 грн. В решті позовних вимог суд відмовив, оскільки позивач не довів наявності невиконаних відповідачем  зобов`язань за період 2019 року на іншу суму. Одночасно, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності, оскільки позовні вимоги стосуються періоду з серпня 2019 року по грудень 2019 року. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з оскаржуваним рішенням суду щодо часткового задоволення позовних вимог. 
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги лист відповідача від 24.10.2019 року як доказ наявності заборгованості. Стверджує, що у вказаному листі відповідач визнав заборгованість в сумі 18157,00грн. В подальшому відбулось нарахування орендної плати за жовтень-грудень 2019 року в сумі 13020,00 грн. Зважаючи на сплату відповідачем після цього 10000,00 грн., борг, на переконання позивача, становить 21177,00 грн. Скаржник звертає увагу на те, що згідно довідки про стан розрахунків за договором № 1/14 від 01.03.2014 року, станом на 19.07.2017 року у відповідача відсутня заборгованість по орендній платі. Що стосується квитанцій про оплату, які надані відповідачем, зазначає, що оскільки відповідач в призначенні платежу не зазначав конкретного місяця, за який сплачує орендну плату, тому орендодавець самостійно визначав порядок зарахування цих коштів. Стверджує, що факт оплати відповідачем у 2019 році грошових коштів не є достатньою підставою для їх зарахування в рахунок оренди за 2019 рік. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у справі №909/999/20 в частині відмови в позові про стягнення 12318,00 грн. заборгованості з орендної плати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржене рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зауважує, що в листі від 24.10.2019 року не визнавав заборгованості за договором оренди нежитлових приміщень № 1/14 від 01.03.2014 року, яким обгрунтовані позовні вимоги у даній справі. Вказує, що суд першої інстанції надав вірну оцінку зазначеному листу. Звертає увагу, що вказана позивачем в розрахунку заборгованості орендна плата в сумі 3817,00 грн. не підтверджується жодними доказами, а природа її виникнення - незрозуміла. Вважає безпідставним нарахування позивачем 28.12.2019 року орендної плати в сумі 4340,00 грн., оскільки договір припинив свою дію 30.11.2019 року. Умовами договору не передбачено права орендодавця самостійно визначати порядок зарахування коштів, отриманих від орендаря. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у справі №909/999/20, апеляційну скаргу Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України - без задоволення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/999/20 визначено суддю О.В. Зварич , суддів: Т.Б. Бонк, В.М. Гриців.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі №909/999/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Сторони ознайомлені з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання вказаної ухвали суду на повідомлені суду електронні адреси.
Також ухвала Західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021  року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№95901819), тобто є загальнодоступною.
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України на судове рішення у справі №909/999/20, яке є предметом оскарження. 

Обставини справи

Як видно із наявних у справі документів, 01.03.2014 року між Калуською автомобільною школою товариства сприяння обороні України (орендодавець) та підприємцем Паньків П.П. (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень за №1/14, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення естакади контрольного огляду, інв. № 018, розташовані на території АШ на вул. Глібова,50 у м. Калуші (далі приміщення) (а.с. 48-50).
Згідно з п. 1.2 договору приміщення передаються в оренду для технічного огляду та ремонту автомобілів.
Разом з приміщеннями орендареві передаються в користування, встановлені в приміщеннях матеріальні цінності згідно з актом прийому-передачі (додаток 1). Оформляється акт прийому-передачі приміщень одночасно з передачею їх в оренду від орендодавця до орендаря (п.п. 1.3, 2.2 договору).
Пунктами 3.1, 3.6, 3.10 договору сторони погодили, що місячний розмір орендної плати на дату укладення договору оренди становить 496,01 грн. з ПДВ. Орендна плата за звітний місяць, визначена відповідно до п. 3.1 цього договору, перераховується з рахунку орендаря на 26003302154 Калуської АШ в термін до 5 числа, що слідує за звітним місяцем. Розмір орендної плати може бути переглянуто за погодженням сторін. 
Права та обов`язки сторін визначені в розділі 4 договору. 
Відповідно до п.п. 4.3.3, 4.3.7 п. 4.3 договору орендар зобов`язується своєчасно, не пізніше 5 числа поточного місяця і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату; надавати орендодавцю право вільного входу до об`єкта оренди у будь-який час.
Цей договір діє з 01.03.2014 року по 31.12.2014 року, а в частині обов`язків по розрахунках у разі невиконання їх орендарем та нанесення збитків орендодавцю - до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків (п. 6.1 договору).
Згідно з п. 6.3 договору всі зміни та доповнення до договору оренди за погодженням сторін оформляються відповідними письмовими угодами.
За умовами п.6.6 договору у випадку відсутності заяви від орендаря чи орендодавця про припинення дії договору протягом одного місяця до його закінчення, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором.
Згідно з додатком 1 до договору №1/14 орендодавець передає, а орендар додатково приймає в строкове платне користування частину приміщення «мийки» інв.№017 площею 50кв.м, розташовані в приміщенні «мийки» в будівлі на вул.Глібова, 50 у м.Калуші. Місячний розмір орендної плати з 02 червня 2014 року становить 550,20 грн. (а.с. 51).
Відповідно до п.1.3 додатку № 2 до договору оренди загальний місячний розмір орендної плати з 01 серпня 2014 року становить 1200,00 грн. з ПДВ (а.с.52).
Водночас, за умовами п.1.3 додатку № 3 до договору оренди № 1/14 з 01 серпня 2014 року загальний місячний розмір орендної плати становить 1400,00 грн. з ПДВ (а.с.53).
За умовами п.3.1 додатку № 4 місячний розмір орендної плати, визначений згідно додатку 2, на дату укладання договору оренди становить 1440,00 грн. без ПДВ (а.с.54).
Відповідно до актів здачі-приймання № 2 від 01.09.2014 року,  від 31.12.2015 року та від 01.08.2017 року до договору оренди №1/14 від 01.03.2014 року  орендодавець передав, а орендар додатково прийняв приміщення - частину мийки, інв. №017 за адресою м.Калуш, вул. Глібова, 50 та ділянку покращеного планування площею 100 кв.м, яка розташована біля орендованого приміщення (а.с.56-58).
Шляхом підписання  додатку №9 до договору оренди нежитлових приміщень №1/14 від 01.03.2014 року сторони погодили, що місячний розмір орендної плати за 207,00 кв.м орендованого приміщення та 100 кв.м прилеглої території становить 4340,00 грн., в т.ч. ПДВ  - 723,33 грн.  Цей договір діє з 01.12.2018 року до 30.11.2019 року (а.с.55).
За інформацією позивача про розрахунки за договором оренди № 1/14 від 01.03.2014 року в 2019 році нараховано орендної плати - 52080,00 грн., оплачено орендарем - 43221,00 грн., що підтверджується виписками банку (а.с.146-182).
В матеріалах справи наявна копія листа за підписом ОСОБА_1 від 24.10.2019року 
такого змісту: 
                                                                        «Головному бухгалтеру 
                                                                        Калуської автошколи ТСО У 

Підприємець (громадянин) ОСОБА_1 підтверджує заборгованість 18  157,00 грн. станом на 01 жовтня 2019 р. на користь Калуської автошколи ТСО України» (а.с.23). 
В листі за № 49 від 06.12.2019 року, адресованому відповідачу, позивач просив до 20.12.2019 року звільнити приміщення автомийки з тих підстав, що договір оренди № 1/14 від 01.03.2014 року станом на 01.12.2019 року втратив чинність, та сплатити заборгованість в сумі 16837,00 грн. в цей же термін (а.с.66).
16.01.2020 року працівниками позивача складено акт № 1, в якому зазначено про те, що договір оренди № 1/14 від 01.03.2014 року втратив чинність 30.11.2019 року. Станом на 16.01.2020 року орендар приміщення не звільнив, заборгованість в сумі 16837,0 грн. не сплатив; дирекція школи прийняла рішення 16.01.20 р. замінити замок, заміна якого проходила в присутності працівників АШ (а.с.19).
Згідно розрахунку, підписаного директором та головним бухгалтером Калуської автомобільної школи ТСО України та доданого до позовної заяви, заборгованість відповідача за договором оренди № 1/14 від 01.03.2014 року за період з серпня 2019 року по грудень 2019 року становить 21177,00 грн. (а.с.24).
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивачем не надані належні докази (первинні документи) на підтвердження факту заборгованості (а.с.38).
10.02.2021 року відповідач подав суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності до позовних вимог у даній справі (а.с.203-204).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
У відповідності до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно положень статті 759 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями статті 283 Господарського кодексу України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України  передбачено, що орендна плата  - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1  ст. 762 Цивільного кодексу України).
Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нежитлових приміщень № 1/14 від 01.03.2014 року, за умовами якого ФОП Паньків П.П. зобов`язався своєчасно, не пізніше 5 числа поточного місяця і в повному обсязі сплачувати позивачу орендну плату, місячний розмір якої становить 4340,00 грн. (в редакції додатку № 9 до договору). 
Як зазначено вище, відповідно до п. 1.2 договору оренди нежитлові приміщення передаються в оренду для технічного огляду та ремонту автомобілів. 
Отже, суб`єктний склад та зміст правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, дає підстави для висновку про те, що даний спір належить до господарської юрисдикції.
У відповідності зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України, статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно розрахунку позивача  заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі на час заявлення позову до суду першої інстанції складає 21177,00 грн.
В той же час, суд першої інстанції правильно встановив з аналізу квитанцій та виписок банку, долучених до матеріалів справи, що за 2019 рік відповідач погасив борг по орендній платі на суму 43221,00 грн., а нараховано за 12 місяців 2019 року - 52080,00 грн., тому позов є обґрунтованим на суму 8859,00 грн.
В решті позовних вимог суд відмовив з тих підстав, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності невиконаних зобов`язань з боку відповідача за період 2019 року на іншу суму.
Дійсно, в копіях документів, наданих позивачем, є розбіжності, які унеможливили здійснення обрахунку заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі до 2019 року самостійно судом. 
Зокрема, додаток №2 до договору регулював орендну плату з 01.08.2014 в розмірі 1200,00 грн., а додаток №3 (за аналогічний період) - в розмірі 1440,00 грн. Така ж ситуація з іншими додатками. 
Із зазначених підстав суд правомірно не взяв до уваги, як доказ наявності заборгованості по орендних зобов`язаннях за період, що передував 2019 року, довідку про стан розрахунків між сторонами у справі. 
Стосовно листа від 24.10.2019, на який посилається скаржник, як на доказ визнання відповідачем в жовтні 2019 року боргу в сумі 18 157 грн., суд вірно зазначив, що з його змісту не випливає визнання зобов`язань по орендній платі, яка нараховувалась на підставі договору, невиконання умов якого було підставою позову. 
Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд законно й обгрунтовано частково задоволив позовні вимоги та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 01.03.2014року № 1/14 у розмірі 8859,00 грн. та 879,33 грн. судового збору. 
Оскільки суд частково відмовив у задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності. 
Усі інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у справі №909/999/20.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Калуської автомобільної школи товариства сприяння обороні України за № 18 від 15.03.2021 року (вх. № 01-05/1015/21 від 23.03.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року у справі №909/999/20 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    Т.Б. Бонк

        Суддя                                                                                                    В.М. Гриців