ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/676/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйона Управління патрульної поліції в Житомирській області Департамента патрульної поліції Божока Вадима Сергійовича, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйона Управління патрульної поліції в Житомирській області Департамента патрульної поліції Божок Вадима Сергійовича на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
23 січня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Інспектора роти №2 батальйона Управління патрульної поліції в Житомирській області Департамента патрульної поліції Божока Вадима Сергійовича (далі - відповідач 1, Інспектор Божок В.С.) про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказана постанова є незаконною та безпідставною, оскільки винесена з порушенням встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Наголошує, що доказів порушення ним швидкісного режиму відповідачем надано не було, що виключає правові підстави для вимоги надати документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху. 
Ухвалою місцевого суду від 05 листопада 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач 2, Департамент ПП НП України).
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 березня 2021 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, Інспектор Божок В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу до неналежного відповідача, що не може бути виправлено судом апеляційної інстанції. Також наголошує, що позивач не заперечує факта непред`явлення на вимогу працівника поліції документів, зазначених у пункті 2.1 Правил дорожнього руху. Акцентує увагу, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про винесення постанови йому було відомо у день її складання, що підтверджується видіеозаписом з нагрудної камери. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.
Судом установлено, що 06 січня 2020 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини 1   статті 126 КУпАП   та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що 06 січня 2020 року, о 11:26 год. на 210 км автодороги Київ - Чоп водій, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 82 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Броники, позначений дорожнім знаком 5.45 на 32 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТС-000632. При цьому, при перевірці документів відмовився пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив підпункт «б» пункта 2.1 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Інспектором Божоком В.С. під час розгляду справи не було складено протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що позивач заперечував порушення ним пункта 12.4 Правил дорожнього руху. Окрім того, позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і не застосовано положення статті 36 цього Кодексу. До того ж, відповідач 1 повідомив позивача про розгляд справи за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а постанову виніс за частиною 1 статті 126 цього Кодексу, за якою розгляд справи не відбувався. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією   та законами України.
Згідно з пунктів 8 та частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України №580-VIII)   поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року №1306.
Пунктом 1.3 названих Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.3 розділу 34 «Дорожня розмітка» закріплено, що така поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3. перетинати забороняється.               
Положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) закріплено, що   органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення   правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо (зокрема, частини 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг передбачена статтею 122 КУпАП.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Статтею 246 КУпАП закріплено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).
Пунктом 1 цієї Інструкції передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Згідно пункта 4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП.
Відповідно до пункта 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Пунктом 9 вказаного розділу передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. 
Отже, з метою виконання покладених законодавством обов`язків щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський має встановити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункта 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху також закріплено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
За результатами аналізу наведених положень, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку зупинення поліцейським транспортного засобу у порядку виконання обов`язку по здійсненню контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, повідомлення водію інформації про себе та про причину зупинки, водій зобов`язаний пред`явити документи, зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху.
Після пред`явлення відповідних документів поліцейський зможе приступити до розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого з`ясовується питання вчинення водієм правопорушення.
З огляду на викладене, незгода водія з підставою зупинки, а також позиція останнього про відсутність факту вчинення порушення Правил дорожнього руху, якщо саме таке порушення стало підставою для зупинки, не звільняє від обов`язку пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.
Таким чином, твердження позивача про те, що зупинка його транспортного засобу здійснена відповідачем безпідставно, оскільки йому не було надано доказів підстав такої зупинки, колегія суддів до уваги не приймає, адже на момент зупинки відповідач не зобов`язаний надавати докази на підтвердження вчинення водієм порушень Правил дорожнього руху.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №462/2847/16-а та від 16 серпня 2019 року у справі №524/126/17.
Додатково колегія суддів уважає зауважити, що згідно відео з нагрудної камери відповідача 1 позивачу було надано для огляду докази фіксації вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Однак, незважаючи на це, позивач відмовився пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Наведене на переконання колегії суду є підставою для відмови в задоволенні позову.
Посилання Інспектора Божока В.С. на пропуск позивачем строку звернення до суду колегія суддів уважає помилковим.
Згідно із частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами.
Відповідно до частини 3 цієї правової норми для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини 2 цієї правової норми позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 (далі - КУпАП).
Відповідно до указаної норми права скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною 2 статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини 2 статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Аналогічна правова норма закріплена також у частині 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, подання позову у межах десятиденного строку від моменту отримання спірної постанови виключає правові підстави для залишення його без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі 953/2781/20.
Також колегія суддів уважає помилковим твердження Інспектора про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через звернення з таким до неналежного відповідача.
Згідно із статтею 222 КУпАП   органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, передбачені частинами 1, 2 і 3 статті 140 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених   статтею 140 КУпАП,      посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органа Національної поліції.
Як убачається із матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 05 листопада 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Департамент ПП НП України.
Таким чином, судом першої інстанції дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України та розглянуто спір до належного відповідача.
Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 286, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйона Управління патрульної поліції в Житомирській області Департамента патрульної поліції Божок Вадима Сергійовича задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 березня 2021 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька