Ухвала 
 
03 червня 2021 року
м. Київ
справа № 358/143/16
провадження № 61-8273 ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Божок Михайло Іванович, в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей.
Рішенням Богуславського районного суду Київської областівід 06 квітня 2016 року позов  ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з                  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи                  з 09 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 03 березня 2021 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської областівід 06 квітня 2016 року у вказаній вище справі, на підставі пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України.
До Верховного Суду 14 травня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Богуславського районного суду Київської області                від 06 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду                             від 11 березня 2021 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених                     статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Згідно з положеннями частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Щодо пропуску строку на касаційне оскарження
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржуване судове рішення він не отримував, про його існування стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень. При цьому, зазначає, що узв`язку із запровадженням на усій території України карантину з 12 березня 2020 року із послідуючими продовженнями, процесуальні строки у визначених Законом № 540-ІХ випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються.
Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не можна визнати поважними з огляду на таке. 
Повний текст ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року складено цього ж дня та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15 березня 2021 року. Доступ до цього реєстру є загальнодоступним та безкоштовним, отже, у ОСОБА_1 не було перешкод у ознайомленні зі змістом постановленої ухвали і подачі касаційної скарги у розумний строк, однак касаційну скаргу подано                     14 травня 2021 року,тобто після спливу більше ніж тридцять днів з дня складення повного судового рішення. Разом з тим, суд не може взяти до уваги посилання заявника на неотримання оскаржуваного судового рішення, оскільки заявник не надав будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення.
Крім того, суд не може взяти до уваги посилання заявника на карантинні обмеження, оскільки з дня набрання чинності Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» перебіг процесуального строку під час дії карантину закінчився 06 серпня                2020 року. Клопотання заявника не містить достатніх та обґрунтованих доводів, які б давали підстави для висновку про поважність причини пропуску процесуального строку з 12 квітня 2021 року.
Отже, наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України. 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником у клопотанні, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху  ОСОБА_1 має право звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, в якому навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.
Щодо форми і змісту касаційної скарги
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
У порушення вимог пунктів 1, 6 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга, а саме: Верховний Суд України, який не є судом касаційної інстанції та клопотання особи, яка подає скаргу.
Таким чином, заявнику необхідно уточнитинайменування суду, до якого подається касаційна скарга та її вимоги щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції та викласти їх відповідно до положень статті 406 ЦПК України. Також надіслати копії уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Щодо сплати судового збору
У порушення вимогпункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Заявнику необхідно врахувати, щозгідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на                2021 рік» з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 270,00 грн.
Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги становить 454,00 грн, який заявнику необхідно сплатити або надати документи на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.
Разом з тим, у касаційній скарзі заявник просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на відсутність доходу за минулий рік, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не додав.
Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти  ОСОБА_1 від сплати судового збору, з огляду на таке.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення              у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Наведені заявником доводи не підтверджені належними доказами, які б свідчили про неможливість сплати судового збору, зокрема заявник не надав доказів свого скрутного матеріального становища. Посилання заявника на те, що відповідні докази містяться в матеріалах справи, не дозволяє зробити висновок про майновий стан  ОСОБА_1 , оскільки на цій стадії у суду касаційної інстанції відсутні матеріали справи.
За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що за попередній календарний рік заявник мав дохід, який не дозволяє йому сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 454,00 грн.
Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Водночас, заявник не позбавлений права заявити клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, або додати докази скрутного майнового стану, який перешкоджає виконати вимоги закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором.
За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.
Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.
Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,
УХВАЛИВ: 
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року неповажними.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Божок Михайло Іванович, в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 02 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         О. В. Білоконь