ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 квітня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №573/1196/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/573/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Державна казначейська служба України, Сумська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Сумській області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Стадника Семена Валерійовича 
на рішення  Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Терещенко О.І. в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області, повний текст якого складено 03 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Стадника Семена Валерійовича, звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 був підданий Білопільським відділом поліції ГУНП в Сумській області, в особі її працівників слідчим розшуковим діям, а саме обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2020 року.
Вказує, що ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2020 року надано слідчому Білопільського ВП ГУНП в Сумській області Кірпікіній Ю.І. дозвіл на проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 . Підставою для проведення обшуку стали рапорт оперуповноваженого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 від 06 травня 2020 року та показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Зазначає, що підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 травня 2020 року кримінального провадження №120202001130000275 по факту нібито виготовлення та зберігання мешканцем смт Миколаївка спільно з позивачем наркотичних речовин на підставі рапорту, надумані слідчим та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, показання свідків С. та В. сфабриковані, а в ухвалі про обшук не розкриті дані свідків (П.І.П.). Викладена в ухвалі інформація не відповідає дійсності та не є логічною та послідовною.
За результатами проведення обшуку 16 травня 2020 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , працівниками поліції не знайдено наркотичних речовин, але вилучено невідомі позивачу горловини бутилів, а саме з господарського приміщення сараю до якого є відкритий доступ.
Зазначає, що кримінальне провадження №120202001130000275 було закрито постановою від 12 червня 2020 року у зв`язку з відсутністю у діянні у складі кримінального правопорушення. Отже, орган досудового розслідування не довів наявності вчиненого кримінального правопорушення, а саме збереження ОСОБА_1 наркотичних засобів.
Отже, під час здійснення Білопільським ВП ГУНП в Сумській області 16 травня 2020 року обшуку у домоволодінні позивача, було порушено ряд норм КПК України щодо порядку проведення слідчої розшукової дії - обшуку, а також допущено порушення прав ОСОБА_1 на недоторканість житла, вільне володіння своїм майном, порушення права на захист (відмова у залучення захисника під час обшуку), зневажливе ставлення та піддання приниженню його честі та гідності. Саме через вказані дії він зазнав душевних страждань, які полягали у хвилюваннях, постійному нервовому потрясінні, остраху бути підданим новим обмеженням його прав з боку правоохоронних органів.
Посилаючись на вказані обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, просить  стягнути на його користь за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди 250000 грн та судові витрати.
Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 02 лютого 2021 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Стадник С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що під час незаконно проведеного обшуку працівниками Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 зазнав певних обмежень та його права та свободи як громадянина буди порушені, а саме: не було залучено захисника, обшук проводили інші особи, які не були вказані в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку, слідчим не був вручений протокол обшуку, а тому він не міг надати свої зауваження. Крім того, він не міг оскаржити бездіяльність або дії слідчих органів, прокурора під час досудового розслідування, оскільки не мав статусу підозрюваного, обвинуваченого. Також ним не було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду від 12 травня 2020 року про надання дозволу на обшук через відсутність процесуальної можливості передбаченої КПК України.
Вказує, що судом не враховано показання свідка ОСОБА_6 , який підтвердив неправомірне ініціювання обшуку у домоволодінні ОСОБА_1 , оскільки слідча Кірпікіна Ю.І. у кримінальному провадженні №12020200130000275 клопотання у наданні дозволу на проведення обшуку обґрунтовувала саме показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .  Проте, ОСОБА_6 у суді пояснював, що оперуповноважений ОСОБА_3 не заперечував того, що він не допитував його. Відтак, складання протоколу допиту ОСОБА_6 як свідка у кримінальному провадженні та використання такого протоколу допиту як доказу для обґрунтування клопотання про надання дозволу на обшук у домоволодінні ОСОБА_1 є неправомірним та посягає на його права та свободи. Крім того, під час розгляду справи встановити особу ОСОБА_7 , який був свідком у кримінальному провадженні, не виявилось можливим.
Отже зазначає, що ОСОБА_1  було завдано моральну шкоду незаконними діями органу досудового розслідування, а саме внаслідок здійснення незаконних процесуальних дій (обшуку), що суттєво обмежили та порушили його права та свободи, він зазнав душевних страждань, які полягали у хвилюваннях, постійному нервовому потрясінні, остраху бути підданим новим обмеженням його прав з боку правоохоронних органів.
Від Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не доведено протиправність дій або бездіяльність ГУНП в Сумській області, Сумської обласної прокуратури, їх посадових осіб, а також наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням (бездіяльністю) відповідачів, у зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.
Від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями органів досудового розслідування.
Від представника позивача - адвоката Стадника С.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він бере участь в слідчих розшукових діях в кримінальному провадженні. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки адвокат самостійно планує свою діяльність і надання ним переваги участі саме в кримінальному провадженні, а не в цивільній справі, не є поважною причиною неявки в судове засідання. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників: Головного управління Національної поліції в Сумській області Бабченко І., Державної казначейської служби України Шиянової В.В., Сумської обласної прокуратури Циганенка Б.М., які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у зв`язку з проведенням обшуку органами досудового розслідування, а також достатніх доказів протиправності їх дій (бездіяльності) та, що їх дії призвели до моральних страждань.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 06 травня 2020 року за №12020200130000275 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2020 року, у домогосподарстві ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 16 травня 2020 року проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено 3 верхні частини пластикових пляшок з нашаруванням речовини коричневого кольору на стінках, а також згорток фольги з нашаруванням речовини коричневого кольору (арк. кримінального провадження 24-25, 27-36).
Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 26 травня 2020 року №19/119/7/2-1170е речовини-нашарування на 3 верхніх частинах пляшок є особливо небезпечними наркотичними засобами - екстракт канабісу, маса якого у перерахунок на суху речовину становить 0,243 г (а. к. п. 43-45).
Постановою слідчого Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області Кірпікіної Ю.І. від 12 червня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України через малозначність (а. к. п. 103-105).
Отже, у домоволодінні, що належить ОСОБА_1 і у якому він фактично проживає, був знайдений особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, але його кількості не вистачило для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження закрито саме через малозначність.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. 
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складових цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.  
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
ОСОБА_1 , всупереч вищезазначених норм закону, не доведено належними та достовірними доказами того, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Також позивачем не доведено факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру за результатами проведення обшуку, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований.
Той факт, що постановою старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП у Сумській області від 12 червня 2020 року ОСОБА_8 було закрито кримінальне провадження №12020200130000275 через малозначність, не свідчить про протиправність дій органів досудового розслідування та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції під час проведення обшуку порушено норми кримінально-процесуального законодавства не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду цивільної справи суд позбавлений можливості надавати оцінку діям слідчого та інших працівників поліції під час здійснення ними досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що незаконність проведення обшуку підтверджується показаннями свідків, є безпідставними, оскільки обшук був проведений органами досудового розслідування, у відповідності до вимог КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2020 року. 
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки ним не надано доказів на підтвердження наявності заподіяння йому моральної шкоди внаслідок проведеного обшуку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. 
Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - Стадника Семена Валерійовича  залишити без задоволення.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року. 

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко 

                                                                       В.І. Криворотенко